PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime inglise keeles, kuna külaline räägib inglise keelt.
Tere tulemast saatesse! Minu külaliseks on Daniel Shayesteh.
- Tere tulemast doktor. - Suur aitäh kutsumast.
- Oled sündinud Iraanis.
Sul oli huvitav lapsepõlv. Palun räägi sellest veidi lähemalt.
- Sündisin moslemiperes. Mu isal oli 2 naist ja 12 last,
kes elasid kõik koos.
Mu vanemad ei olnud hardad usklikud,
kuid moslemipered, olgu mõõdukad või radikaalsed,
tahavad, et nende lapsed usuasju õpiksid
ja seda mitmetel põhjustel.
Kuna mul läks koolis hästi, arvasid minu vanemad,
et minust võiks saada ka hea usumees.
Nad julgustasid mind ja saatsid usuteemalistele kursustele.
Õppisin islamirituaale, õppisin pähe Koraani.
8-9-aastaselt olin kuulus, kuna suutsin tsiteerida Koraani
ja teostada islamirituaale ning mind kutsuti usutseremooniatele.
Kuna tegelesin usuasjadega rohkem kui teised pereliikmed,
õppisin asju, millega mu pere polnud tuttav.
Õppisin Koraanist ja õpetajatelt, et mittemoslemid on ebapuhtad;
kristlased ja juudid, eriti viimased, on kõige hullemad vaenlased;
nad on ebapuhtad ja hullemad kui loomad.
Nende meelest saab Jumal lapsi ja nad nimetasid end Jumala lasteks
ning Jeesust Jumala pojaks. Nad tuli tappa.
Nad olid teel põrgusse. Nad korrumpeerisid maailma
ja ainus lahendus on see, et islam peab kontrolli haarama.
Moslemid peavad andma selleks oma parima -
andma aega, raha, elu, et rajada islam ainsa religioonina,
ning hävitada kõik muud religioonid, eriti kristlus ja judaism.
- Mida sa tol ajal sellest arvasid? Kas sa uskusid seda?
- Uskusin. Olin noor poiss. Sul pole võimalust palju mõelda.
Teismeea alguses oled sa valmis ajupesuks.
Elasin ajupestud poisina ebausklikus religioosses atmosfääris.
Uskusin seda, kuna ei teadnud, mida muud uskuda.
Ma polnud lugenud ühtki muud raamatut.
Meil polnud selleks võimalust, see oli keelatud.
Ainus, millest sa oma ringkonnas, oma vanematelt
ja mošeest kuulsid, oli see, et islam on viimane,
parim ja täiuslik religioon. Ja sa aktsepteerisid seda.
- Olid siis tol ajal üsna radikaalne?
- Radikaalne selles mõttes, et islam on ainus religioon
ja peame panustama sellesse.
Kuid atmosfäär polnud radikalismi harrastamiseks valmis.
Elasime šahhi ajal, õigusriigis, kus religioon oli poliitikast lahutatud.
Ma polnud ka piisavalt vana. Meil polnud usujuhte,
kes oleks suutnud pühendunud moslemid kokku tuua
ja õhutada meid islami nimel võitlema.
See võimalus tekkis alles ülikoolis.
- Mis siis juhtus?
- Ülikoolis sai minust radikaalne moslem
seoses majandusliku, sotsiaalse ja poliitilise ebaõiglusega riigis.
Olin väga taibukas õpilane, kuid ei saanud õpinguid jätkata
vaesuse tõttu.
Mu vanematel polnud võimalik mind rahaliselt toetada.
Valitsus tudengeid ei toetanud, jäin Teheranis järjest vaesemaks.
Ma oleksin tahtnud õpingud lõpule viia, kuid ei saanud.
Säästetud raha sai otsa, ma ei saanud eluaset üürida
ja lõpuks pidin magama kuskil pealinna silla all.
Loomulikult muutud sa niimoodi kõige peale vihaseks.
Oled vihane Jumala, kuninga ja kõigi peale.
See oli minu jaoks vabanduseks olla vihane valitseva kuninga peale
ning liituda ülikoolis liikumisega.
Mind tõmbas üks usurühmitus, mis ühendas radikaalseid moslemeid.
Hakkasime järgima ayatollah Khomeinit,
kelle juhtimise all jõuti kaoseni. Põletati panke ja busse jne.
- Nii et see oli vägivaldne elustiil. - Absoluutselt.
- Tegime kõike, et hirmutada rezhiimi ja kuningriiki.
Tahtsime isegi kuningat tappa. Saime neid ideid oma juhilt.
Meie liikumine oli väga sarnane Araabia kevadega.
Olime tudengid, kes olid vihased sotsiaalse
ja poliitilise ebaõigluse peale.
Ayatollah Khomeini eesmärk ja motivatsioon oli aga midagi muud.
- Kuidas te sellest teada saite?
- Saime teada hiljem. Meie mässasime Iraanis,
kuid tema oli sel ajal Bagdadis, Iraagis.
Saddam ajas ta sealt välja ja ta läks Prantsusmaale.
Ta saatis meile käske Prantsusmaalt.
Ta oli meiega ühel meelel. Ta õhutas meid tagant,
öeldes, et meil on õigus, et väärime vabadust, demokraatiat,
väärime osalust Iraani rikkustes jne.
Ta ei rääkinud kunagi teokraatiast ja usuvalitsusest.
- Uskusite, et ehitate õiglast ühiskonda
ja võitlete vabaduse eest?
- Jah. Usaldasime teda, kuna me ei tundnud põhjalikult
islami poliitilist ja sotsiaalset filosoofiat.
Ta ütles, et islam toetab meid.
Islam tahab, et meil oleks demokraatia.
Me ei teadnud, et ta teab, et islam ei aktsepteeri demokraatiat.
Ta võitles valitseva kuninga vastu,
kuna Iraani šahh aktsepteeris Iisraeli sõbrana.
See pole aga islamis aktsepteeritav:
sa ei või uskuda juutide õigustesse mitte üheski maailmajaos.
Juudid tuleb maailmast kaotada, moslemid peavad nad ära tapma.
Kuningas aga aktsepteeris, et neil on riik,
ning Iraan ja Iisrael olid sõbrad.
See oli ayatollah motiiv ja me polnud sellest teadlikud.
Ta veenis meid, teadmatuid tudengeid, väites, et islam taotleb vabadust,
demokraatiat, majanduslikku õiglust ja muud. Kuid see oli vale.
- Kuid juhtus midagi, mis vabastas sind illusioonidest.
- See juhtus kaks-kolm kuud pärast 1979. a revolutsiooni.
Ta saatis riigi raha Süüriasse, Hezbollah'le ja palestiinlastele,
et nad võitleksid Iisraeliga.
Iraan, mis sõltus varem täielikult Lääne majandusest,
kaotas Läänega igasugused sidemed ja riik muutus üha vaesemaks.
Inimesed tõstsid häält ja küsisid: mis toimub.
Neile oli lubatud finantsilisi võimalusi ja vabadust.
Ta ei suutnud kannatada rahva kriitikat,
pani inimesi vangi, piinas ja tappis neid.
See šokeeris ja hirmutas neid.
Keegi, kes lubas alles paari kuu eest vabadust,
kehtestas nüüd täieliku türannia.
Kui see võis juhtuda kahe kuuga, mis juhtub kahe aastaga?
See oli hirmuäratav.
- Võitlesid uue rezhiimi eest, mis tooks vabaduse, õigluse,
kuid see oli hullem kui too, mida sa olid kukutada aidanud.
- Täpselt. Ta tahtis rajada islamistlikku riiki.
Me ei teadnud seda. Ta ütles isegi enne revolutsiooni,
et valitsussüsteem sõltub iraanlaste tahtest.
Nüüd näeme teokraatiat ja islami ainuvalitsust.
Meist sai tema opositsioon ja hakkasime talle vastu.
Teadsime, et meie elud on ohus, kuid mõtlesime,
et kui me ei räägi, sureme niikuinii. Parem oli häält tõsta.
Meie olime eesvõitlejad. Inimesed tundsid ja kuulasid meid.
Ayatollah oli Prantsusmaal ja meie olime vahendajad.
Käskisime inimestel teda usaldada, ütlesime, et tal on õigus.
Nüüd süüdistasid inimesed meid, et olime neid selles julgustanud.
Meil polnud muud võimalust, kui tema vastu sõna võtta.
- Mis juhtus? Mis see teile maksma läks?
- Islami õpetuse kohaselt ei tohi juhti kritiseerida.
Meil oli ikka veel tudengimentaliteet.
Arvasime, et kui meil oli vabadus protesteerida šahhi valitsuse vastu
ja ayatollah oli sellega rahul, võime kritiseerida ka teda.
See ei pruugi talle meeldida, kuid tema lubadustest jäi mulje,
et ta on selleks valmis.
Kuid me ei teadnud, et temavastane kriitika
tähendas islamikriitikat, Muhamedi kritiseerimist,
Allahi kritiseerimist ja Koraani õpetuste kohaselt
tuleb sul näpuotsad maha raiuda ning seejärel pea.
- Kui oled juhi vastu, siis oled Jumala vastu.
- Jah. Ta ei öelnud kunagi varem, et kui te midagi sellist teete,
tegelen teiega vastavalt Koraanile.
Äkitselt oli kõige keskmeks Koraan.
Kuigi olime moslemid, ei olnud me piisavalt haritud
ega mõistnud islamifilosoofiat.
Usaldasime teda ja arvasime, et ta räägib tõtt.
Alles nüüd, leides end opositsioonis, mõistsime, milline on meie karistus.
Olime langenud ja võisime vaid vabandada,
kuid mille eest? Ta kavatses meid hävitada.
Kui me vait oleme, hävitatakse meid vaikselt,
kui häält tõstame, suudame ehk rahvale veidi vabadust tagasi võita
ja leida lahenduse.
Tõstsime häält ja seadsime end ohtu.
- Teie vastupanu ei kandnud tookord vilja.
- Ei. Teatud mõttes mitte.
Mingis mõttes arvasime, et see võiks toimida.
Rahvas polnud rahul ja arvasime, et nad hakkavad meid toetama.
Rahvas oli selleks valmis ja tõestas seda mingil määral.
Meil olid valimised.
Üks mu sõpradest sai riigi presidendiks 80% toetusega.
See on suur number. Rahvas toetas meid.
Kuid rahvast üllatas Ayatollah Khomeini vaenulikkus.
Seda oli seni varjatud.
Kui meie inimesed said valitsusse ja me ei järginud tema parteid,
ta vihastas ja ütles, et islamistlikus Allahi riigis
ei tohi olla rohkem kui üks partei.
Mingi teine partei ei saa olla Allahi partei ehk Hezbollah.
See on tsitaat Koraanist.
Kui sa ei kuulu Allahi parteisse, tuleb sind hävitada.
Meid tuli hävitada.
Tema kui vaimulik juht oli armee ülemjuhataja.
Ta võttis Revolutsiooniarmee ja terroriseeris valitsust.
President põgenes, mõned tapeti, mõned pääsesid põgenema.
Mind ja veel mõningaid püüti kinni ja pandi vangi surmanuhtlust ootama.
Ülejäänud sõbrad tapeti, aga minul õnnestus põgeneda
ühe mõjuka isiku abi tõttu,
kes oli infiltreerunud ayatollah ridadesse.
Mind vabastati ajutiselt ja põgenesin seejärel riigist.
- Kuhu te siis läksite? - Läksin Türki.
Esimesel katsel püüti mind tegelikult piiril kinni
ja saadeti kohtusse, kus mulle määrati surmanuhtlus.
Diktaatorlusega islamiriikides võib siiski valitseda anarhia,
juhid ei usalda üksteist.
Revolutsioonivalvurite kohtunik kartis mind vangi panna,
kuna mind vabastanud isik oli temast mõjuvõimsam.
Ta kartis, et mind puudutades tekivad tal probleemid.
Kuid minu olemasolu polnud ka hea, nii otsustati mind tappa
ja ühel päeval sõitis mulle otsa üks Revolutsioonivalvurite veoauto.
Mind visati ühte orgu, arvates, et olin surnud.
Minu leidjad teatasid mu perele, kes mu üles leidis ja terveks ravis.
Aasta pärast leidsin turvalisema tee ja mul õnnestus ületada Türgi piir.
- Selles loos on nii palju huvitavaid detaile, kuid aega napib.
Nüüd oled sa kristlane. Mis juhtus,
et selja taha jäi kogu sinu pikk islami eest võitlemise taust
ja said kibeda reaalsuselaksu?
Kuidas sa Jeesust tundma õppisid ja Teda järgima hakkasid?
- Minu ja mu moslemivendadega juhtunu šokeeris mind.
Miks on islamis selline vaenulikkus, et kui välist vaenlast ei leita,
siis sõditakse omavahel ja tapetakse üksteist.
Olin revolutsionäär ja islami sulane.
Miks mu juht mind tappa tahtis?
Inimesed helistasid mulle Iraanist ja rääkisid,
et töö, mille meie tegime ära kahe aastaga,
pole mullad suutnud saavutada ka 30 aastaga.
Olin sulane; miks mind tappa taheti?
Mul tekkis küsimus: kas see tuleb islamist?
Olin segaduses.
Türgi polnud minu jaoks parem koht. Seal oli palju Iraani terroriste.
Ekslesin ringi. Püüdsin sellele lahendust leida.
Läksin Türgis ülikooli oma doktorikraadi tegema.
Spetsialiseerusin religioonile ja kultuurile.
Pidin uurima kõiki religioone ja kultuure
ning süvenema ka islamisse.
Uurisin kommunismi, kristlust, budismi, hinduismi,
kreeka filosoofiat.
Mind hämmastasid kristlikud väärtused.
Kolm aastakümmet räägiti mulle, et kristluses pole midagi head.
Nüüd olin iga hetk hämmastuses
kristluse sotsiaalsete, kultuuriliste ja poliitiliste väärtuste üle.
Inimkonna väärikus kristluses on hämmastav.
Inimestel oli vabadus ja seda sellepärast,
et nad usukusid Jumalat oma isaks ja pidasid end Jumala lasteks.
Suhe isa ja laste vahel on alati vaba.
Nad võivad koos olla, kallistada teineteist,
teineteisega intiimselt rääkida. Seepärast oligi nende seas vabadus.
Miks pole islamis vabadust? Sest Allahi nimetatakse isandaks
ja inimesi tema orjadeks. Isand ei usu oma orjade vabadusse.
Nad ei pääse kunagi üksteise lähedale.
Seepärast pole islamis vabadust. Olin hämmingus.
Nägin ka unenäo. Jeesus ilmus mulle.
Olin lootusetus olukorras ja Ta ütles mulle:
"Kui sa lahkud oma isakojast," olin tol hetkel oma isa majas,
"siis ma aitan sind."
Kui majast välja tormasin, varises see kokku.
Järgmisel pühapäeval läksin kirikusse ja keegi jutlustas seal:
"Su isakoda on ehitatud liivale, mis tahes võib selle hävitada.
Jeesus on ehitanud sinu jaoks koja kaljule ja miski ei hävita seda."
See šokeeris ja hämmastas mind.
Mõtlesin, mis toimub. Tahtsin lugeda nende raamatuid.
Minu õpingud olid seotud kristlusega ja see oli mu unenägu.
Mulle anti Uus Testament ja hakkasin seda lugema.
See hämmastas mind.
See on võimas raamat Jumala filosoofiast.
Õpetasin varem Iraanis filosoofiat.
Ma ei teadnud, et Piibli jumalafilosoofia
erineb teiste religioonide jumalafilosoofiast.
Piiblis on Jumal isikuline olend ja sul võib olla Temaga isiklik suhe.
Kõigis teistes religioonides on Jumal ebaisikuline
ja temaga on võimatu suhelda. See oli hämmastav, suurepärane.
Võimalus omada isiklikku suhet Loojaga avaldas mulle suurt mõju.
See puudutas sügavalt mu südant.
Kui esimest korda evangeeliume lugesin, unustasin Allahi ära.
Ta ei saanud olla tõeline Jumal. Ta on paganlik jumal.
Tema omadused ei sobi tõelise Jumala omadustega.
Koraani väitel on Allah parim petja.
Kuidas saab jumal olla parim petja
ja nimetada end samas õiglaseks ja pühaks?
Kas püha jumal võib teisi petta?
Tema eetika näis mulle samuti inetu.
Kui evangeeliume teist korda lugesin, puudutas mind Issanda armastus.
"Armasta oma vaenlast!"
Kui tahad muuta oma vaenlast, armasta teda!
See tundus mõistlik.
Kui Ta oleks tegelenud minuga islami järgi,
poleks ma suutnud muutuda, et armastada nii moslemeid,
juute kui kõiki rahvaid. See muutis mu elu.
- Jätkame järgmises saates islami ja kristluse erinevuste teemal,
kuid räägi tänase saate lõpuks oma teenistusest USAs.
- Teenistuse nimeks on "Exodus pimedusest".
Sellel on harud Austraalias ja Ameerikas.
Reisin mööda maailma ja räägin maailmavaadetest,
võrdlen islami ja kristluse väärtusi ning jagan oma imelist lugu.
Mul on ka islamimaailmale suunatud meedia- ja teleprogramm,
et aidata moslemeil mõista kristluse ja islami
ning Piibli ja Koraani erinevust.
Jumal annab meile palju hingi. Paljud noored moslemid tulevad usule.
Nad näevad erinevust väga lihtsalt,
hämmastuvad ja tulevad Issanda juurde.
- Sinu programme nähakse nüüd isegi su kodumaal Iraanis.
- See on hämmastav. Nad tunnevad mind.
Olin julm mees ja juht. Kuidas ma muutuda sain?
Kuidas ta naeratada saab? Kuidas ta saab õnnelik olla?
Nad näevad meis Kristuse tõde - meie sõnades ja lugudes.
Iraan on tegelikult vangla.
Kõik islamiseadustega riigid on igas aspektis vanglad.
Ja nad näevad sinus vabadust.
- Aitäh, et seda meiega jagasid. Jumal õnnistagu sinu tööd ja elu!
- Aitäh.
- Aitäh ka teile, head vaatajad.
See oli väga oluline tunnistus, mida ka Soome peab kuulma.
Palvetame oma vendade- õdede eest maailmas,
kes seisavad raskuste kiuste Jeesuse eest.
Jumal õnnistagu teid!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri