PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime tihti kristlastele tehtavatest etteheidetest,
et Piibel ei võitle orjuse vastu, vaid aktsepteerib seda.
Kas see vastab tõele? Mida vastame?
Minu külaliseks on professor Tapio Puolimatka.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
- Tihti heidetakse ette, et Piibel ei eita orjust,
vaid pigem kaitseb seda. Kuidas vastad sellele süüdistusele?
- Selles süüdistuses ei mõisteta inimese kurjuse sügavust.
Piibel on realistlik selle suhtes, kuidas võidelda
orjuse taolise institutsionaalse vägivalla vastu.
Institutsionaalse vägivalla vorm annab tihti suured eesõigused neile,
kel on ühiskonnas suur võim.
Kui hakkame ühiskonnakorraldust vägivaldselt muutma,
tekitab vägivald uusi ebakohti.
Piibel võitleb inimese kurjuse vastu seestpoolt, inimese südamest.
Vanas Testamendis antakse otsekui orjust inimlikustavaid seadusi,
Issanda võimu piiravat mõju edendavaid seadusi,
kus tagatakse orjadele teatud põhiõigused.
Jeesus hakkab seestpoolt muutma inimese suhtumist teise inimesse,
nii et orjus muutub selle põhjal võimatuks.
- Kas orjus on ülemaailmne?
- Fakt on see, et ükski muu kultuur kristluse ja judaismi kõrval
ei sisalda mõtlemist, mis religioossetel
või maailmavaatelistel põhjustel orjuse kõrvale heidaks.
Kõik iidsed maailma kultuurid - Baabüloni, Assüüria, hindude,
Kreeka-Rooma kultuur,
demokraatia eeskujuks toodavad Kreeka ja Rooma riigid -,
olid orjandusliku korra eeskujulikud näited.
Orjus kuulub ka islami kultuuri.
Muhamedil oli orje, ta ostis ja müüs neid,
ning kasutas orjadena sõjavangi sattunud inimesi.
Islam ei sisalda mõtet, et orjastamine oleks kuidagi vale.
Vaid kristluses esineb mõte, et inimene on loodud Jumala näo järgi.
Nüssa Gregoriuse väitel on võimatu mõelda,
et Jumala sarnaseks loodud olend võidaks orjastada.
Keskajal juhtisid kristlased tähelepanu sellele,
et mõtet Jumala sarnaseks loodud olendi müümisest raha eest
on võimatu aktsepteerida.
Vastamisi on kaks poolt - mis on evangeeliumi tuum?
Kristus muudab kõik inimesed võrdõiguslikuks,
nad on kõik patused ja ostetud kalli Kristuse verega
ning omavahel vendadeks muudetud.
Näiteks kiri Fileemonile.
Kuidas mõjutab see orja ja isanda suhet
ning kuidas viis see lõpuks orjuse keelustamiseni Euroopas?
Orjus lõpetati maailmas seetõttu, et kristlikud ühiskonnad
avaldasid survet mitte-kristlikele.
- Erinevalt üldisele arvamusele, nagu kristlus aktsepteeriks orjust,
oli kristlus ainus, mis sellele vastu seisis,
ja seetõttu ainus kultuur, kus orjus kõrvale heideti.
- Räägitakse pimedast keskajast.
Sel ajal hakkas ühiskond pidama orjust vastuvõetamatuks.
See ei sobinud enam kokku kõrge inimkäsitlusega.
Keskaja inimesel oli arusaam, et inimene on Jumala sarnane olend.
Sellega ei sobinud enam mõte orjusest.
Vastupidise näitena võime tuua Ameerika orjuse.
Kuidas aktsepteeris kristlik Ameerika orjust?
Kuidas rööviti seal mustanahalisi orjadeks?
- Kuidas sa sellele vastad?
- Siin tuleb mängu inimese kurjus, mis osutab sellele,
et isegi kristlased võivad väga isekad olla.
Nad võivad tegutseda vastupidiselt kristluse sõnumile,
mille tuumaks on väide, et oleme armusaanud patused.
Samas tuleb meeles pidada, et ka orjusevastane liikumine Ameerikas
algas kristlaste keskel, kveekerite seas.
Üks kveekereist luges Matteuse evangeeliumist Jeesuse sõnu:
See, mida olete teinud ühele minu vähimaist vendadest,
olete te teinud mulle.
Kristus võtab isiklikult seda, kuidas me mustanahalisi orje kohtleme
- See kirjakoht on huvitav.
Juba üksipäinis see kirjakoht tähendaks orjuse lõpetamist.
Pole võimalik kujutleda, et peaksime Kristust oma orjana.
Ja Ta ütles, et sama, mida teeme ühele Tema vähimaist vendadest,
teeme ka Temale.
- Kveekerid kuulutasid esimesena,
et orjust ja kristlust on võimatu ühendada.
Selle tulemusel pidid nad loobuma orjadest
või lahkuma kveekerite kogukonnast.
Sündis esimene kristlik kogukond Ameerikas,
mis orjust täielikult eitas.
Kui saabub valgus, juhitakse tähelepanu sellele,
et inimene on loodud Jumala sarnaseks ja nende eest maksti Jeesuse verega,
hakkavad inimesed mõistma, et orjus on vale.
Kui mingi organiseerunud liikumine julgeb selles kahelda,
siis lõpuks see ka kaotatakse. Sünnib muidugi võitlus,
sest mõned kaotavad oma suured majanduslikud eesõigused.
Kristuse evangeelium oli vägi, mis tühistas Ameerikas orjanduse.
- Väidetakse, et isegi Uus Testament ei eita orjust.
Fileemoni kirjas on juttu ühest konkreetsest orjast.
Paulus kirjutab Fileemonile, kui tolle ori oli ära olnud:
"Sest seepärast ta vist oligi sinust lahutatud mõneks ajaks,
et sa saaksid ta tagasi jäädavalt, mitte enam orjana,
vaid ülemana orjast: armsa vennana,
kelleks ta on eriti minule, aga kui palju enam veel sinule,
niihästi liha poolest kui ka Issandas."
See on täielik programmiline kuulutus igasuguse orjuse vastu!
- Marksistid kritiseerisid kristlust armastusele toetumises,
selle asemel et konkreetselt ühiskonda muuta.
Marksistid tahtsid luua õiglase ühiskonna vägivalla abil.
Mis aga järgnes nende vägivaldsele revolutsioonile?
Sellele järgnes tänapäevane orjus.
Stalini vangilaagrites, Gulagis, oli miljoneid inimesi,
kes olid vahistatud loogika järgi, et igal KGB osakonnal oli kvoot,
kui palju inimesi tuli vahistada ja panna oma süüd tunnistama,
et saadaks sunnitöölisi, kellele toetus NSVL'i majandus.
Näeme, et vägivalla abil süsteemi muutmine,
teeb selle veelgi ebaõiglasemaks.
Sõjaline organisatsioon nõuab alati võimu tsentraliseerimist.
Inimese südamega tegelev kristluse meetod,
isegi kui see näib ebakonkreetse, aeglase ja nõrgana,
on ainus jõud, mis on suutnud ajaloos orjuse kaotada.
Sama toimus ka Inglismaal.
Kristlane William Wilberforce võitles aastakümneid orjuse vastu.
Briti impeerium keelustas orjuse tohutute tulude hinnaga.
Nad sundisid lõpuks ka islamiriigid orjusest loobuma.
- Kristluse sõnumi edenemine tagas orjuse lõpetamise.
Põhja-Ameerikas on aga veider näide kristlastest,
kes kaitsevad orjust.
- Jah. Kuid peame meenutama, et Aafrika orjakaubanduse aluseks
oli aafriklaste endi poolt oma inimeste röövimine
ja orjadeks edasi müümine.
Ameeriklased ei käinud Aafrika sisemaal orje püüdmas,
vaid ostsid neid mustanahalistelt orjakaupmeestelt,
kes olid tugevalt vastu Briti impeeriumi otsusele
orjus kaotada, kuna see olevat rikkunud nende õigusi.
Samal ajal, kui Ameerikasse viidi 10 miljonit orja,
viidi samasuur hulk islamimaadesse.
Ameerikas on endiselt olemas suur mustanahaline rahvastik,
mida pole enam islamimaailmas.
See on uurijate sõnul seetõttu, et islamistid kastreerisid
enamiku oma mustadest orjadest või tappis nende vastsündinud lapsed.
Fakt, et kristlased sellega kaasa läksid, näitab,
et kristlased pole teistest paremad. Oleme sama kurjad, rikutud ja patused.
Kristluses on aga muutumisjõud.
Alati on aga vaja inimesi, kes on valmis maksma hinda
ebaõiglaste institutsioonide vastu võitlemise eest.
Kui Wilberforce hakkas orjuse vastu võitlema,
seisis ta vastamisi tohutu privilegeeritute massiga.
John Wesley pidas orjuse kaotamist inimlikult võimatuks, kuid lisas,
et see on võimalik vaid siis, kui Jumal on sinuga.
Wilberforce kuulis alles surivoodil, et Briti impeerium otsustas
oma sõjaliste jõududega Aafrika orjakaubandust takistada.
- Vana Testament alustab niisiis seadusandlusega,
mis tagab teatud õigused - puhkepäevad,
õigluse jaluleseadmise, kui orjadele on kurja tehtud.
Uues Testamendis annab Kristuse õpetus orjusele surmahoobi.
Äsjaloetud Pauluse avaldus kuulutab samuti orjusele lõppu.
Kristlus jõuab lõpuks kohta, kus orjus kaotatakse.
Kahjuks on kristlasi, kes võtavad oma ideoloogia
ümbritsevast keskkonnast ja traditsioonidest, mitte Piiblist,
ning lähevad orjastamisega kaasa.
Kuid neilegi seisab vastu Piibel ja vabadusvõitlejad nagu Wilberforce.
Kõlab, nagu kristluse ja Piibli süüdistamine orjuse toetamises,
ei peaks paika.
- Jah. Sotsioloog Rodney Stark tõdeb, et judaism ja kristlus
on ainsad kultuurid, mis orjuse vabatahtlikult lõpetasid.
Ülejäänud kultuurid lõpetasid orjuse eelmainitute survel.
Kui juudi-kristlik kultuur loobus orjusest
ja saavutas maailmas mõjuvõimu,
suutsid britid takistada orjanduse jätkumist vaid sõjalise jõuga.
Samuti keelasid nad hinduistlikku Indiat valitsedes leskede põletamise.
Kristlik südametunnistus ei saanud seda aktsepteerida.
Huvitav on, et kuigi India saavutas iseseisvuse,
ei tühistanud nad leskede põletamist seadusega.
Nendegi südametunnistus mõistab, et kuigi see on osa nende kommetest,
on seda võimatu põhjendada.
Kõigi nende juhtumite puhul on alati keegi üksikisik,
kes võtab evangeeliumi tõsiselt ja saab vastukaja teistelt.
Enamus kristlasi läheb väga kergelt vooluga kaasa.
Aktsepteerime ühiskonna olemasolevaid käitumismalle,
kuna vastuseis läheks liiga kalliks maksma.
- Peaksime niisiis olema ettevaatlikud,
et kristlus ei järgiks oma mõtlemises ümbritsevat ühiskonda,
poliitilist korrektsust ja muud meie ümber,
vaid et loeksime Piiblit ning võtaksime oma väärtused,
moraalikäsitluse ja Kristuse õpetuse sealt vastu.
- Jah. Eriti peaksime keskenduma Kristuse evangeeliumi tuumale.
Võtame Kristuse enda ohvri - Tema sai orjaks meie eest,
selle asemel, et meid orjastada.
Kui võrdleme eri uskude rajajaid, on Kristuse elu selles osas laitmatu.
Ta pesi oma jüngrite jalgu. Ta võttis teenija positsiooni
ja oli valmis kõigi eest surema.
Kui keskendume armastuse evangeeliumi tuumale,
vabastab see meid ka ühiskondlikult.
- On huvitav, et vaid judaistlik ja kristlik kultuur lõpetasid orjuse.
Needsamad kaks kultuuri andsid ka lapsele õigused.
Esimestel sajanditel oli laste hülgamine tavaline.
Selleks oli vaja vaid pereisa otsust, et mingi laps on üleliigne,
ja ta jäeti loomadele, või keegi viis ta prostituudiks.
Juudid Vana Testamendi alusel, kristlased Vana Testamendi
ja Kristuse õpetuse põhjal kuulutasid, et see on kohutav ja vale.
Nad käisid lapsi üles korjamas ja hakkasid seda õpetama,
mis viis selleni, et laps sai esimest korda inimväärikuse.
- Täpselt. Selle kohta on tehtud ka akadeemiline teadustöö -
O. M. Bakke "Lapsepõlve sünd".
Eriti kristluses valitseb mõte, et kui Jumal sai inimeseks,
oli Ta emaüsas täielikult nii Jumal kui ka inimene.
Mõte, et võiksime selle lapse mõrvata või kuhugi maha jätta,
või uputada, või elavalt matta, on kristlikus kultuuris võimatu.
Kristlus lõpetas laste hülgamise.
Nüüd, kui oleme kristlusest loobumas, kerkib taas esile mõtlejaid,
kelle sõnul peab vanemail olema õigus oma lapsi tappa.
- Ka elu lõpul annab kristlus inimväärikuse kuni surmani.
Kristlased on alati süstemaatiliselt eutanaasia vastu olnud.
Nüüd, kristluse taandumise ajal, kõlavad taas hääled,
et eutanaasia tuleks seadustada.
Surmakultuur ootaks nagu pidevalt ukse taga.
Niipea, kui avame ukse paganlusele ja kristlusest ära pöördume,
on see kohe valmis sisse astuma.
- See johtubki sellest, et kui meil puudub lähtekoht
inimesest Jumala sarnase olendina, vaatamata tema omadustele,
ei suuda me põhjendada absoluutseid inimõigusi;
kui mõtleme väärtusmalli järgi: milline saab inimese elu olema?
Tänaval vedelenud Laatsarus, kes ei suutnud ise liikuda,
oleks selle alusel valitud üheks eutanaasiakandidaadiks,
kuna tema elu oli ju kannatus.
Piibli järgi leidis just tema oma elu mõtte,
tema viidi Aabrahami sülle.
- Kunagi varem pole nii palju inimõigustest räägitud kui nüüd.
Väga harva küsitakse, millel need rajanevad.
Jõuame tagasi ühe oma varasema saate teemani,
et kui valitseb ateistlik- naturalistlik maailmavaade,
kus kõik algab juhusest ja lõpeb tühjusega,
kuidas on võimalik saada inimesele selleks lühikeseks eluajaks
nii suur väärtus?
Kristluses algab kõik loomisest, Jumal annab väärtuse.
Kõik kestab igavesti ja sellel on hoopis teine väärtus.
- Jah. Ja jutt käib just loomisest Jumala sarnasusse
ja osadusse Temaga.
Kuigi inimene oleks arengupeetusega, pime, kurt ja tumm,
võib ta elada osaduses Jumalaga.
Ta võib elada tõelises armastuses ja kirkuses,
millest paljud kuulvad, kõnelevad, pidutsevad inimesed mööda kõnnivad,
kuna neil pole Jumala jaoks aega.
Inimsuse tuum on armastuses ja see ei sõltu võimetest
või nende puudumisest.
Puudus või puue äratab meid tihti igatsema kõige olulisemat.
Märkame, et vastuoludes ärkame küsima,
mis on elus kõige tähtsam.
- On oluline, et õpetus ja praktika käiksid käsikäes.
Kristlik misjonitöö on alati rõhutanud inimväärikust.
Tänagi lähevad misjonärid otseselt oma elu hinnaga
väga ohtlikesse olukordadesse aitama inimesi,
kellelt on inimväärikus röövitud, eriti naisi ja lapsi.
Nad parandavad konkreetselt nende positsiooni päev-päevalt,
koos evangeeliumi edenemisega ja nad mõistavad oma väärtust,
ning võitlusega orjastamise ja väärkohtlemise vastu
ühineb üha rohkem inimesi.
Huvitav, et Jumala ristil alustatud inimese tagasi lunastamine
teostub konkreetselt seal, kus levib evangeelium.
- Jõu selliseks ohverdamiseks saab inimene
vaid elades ühenduses Kristuse evangeeliumiga.
See ei tule sellest, et saame moraalse seaduse.
See on liiga raske.
Ohverdamine nõuab teatud sisemist elurikkust,
mis lähtub Kristuse armastusest.
Inimesed hakkavad nähtavalt Kristuse armastust särama
ja saavad sellest jõu elada välispidiselt elu,
mis võib nõuda vaeva, viletsust ja ohverdamist.
- Küsitlesin kord üht abielupaari, kes oli teel ohtlikusse riiki,
kes olid isegi juba ohus olnud.
Naine oli arst ja mees insener ning nad olid teel teenima.
Kui küsisin, mis motiveerib neid minema,
vastasid nad sedasama: Oleme ise Kristuse armastust kogenud
ja kui kuskil on inimesi, kes seda veel ei tunne,
peab minema neile sellest rääkima ja seda näitama.
Aitäh saates osalemast ja piibellikku perspektiivi avamast!
Õnnistatud teadustööd ja edu kõiges!
Aitäh head vaatajad!
On rõõmustav rajada enda ja teiste inimväärikus sellele,
et meid on loodud Jumala sarnaseks,
et Kristus on maksnud ristil meie eest kõrgeima võimaliku hinna,
Jumala enda vere.
See on vankumatu, muutumatu, igavene alus inimväärikusele.
Järgmine kord, kui kuuled vestlust inimväärikuse teemal, pea meeles,
et neil pole muud alust. Miski muu ei pea vastu.
Elagem ka ise selle aluse põhjal.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri