PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna on mul siin huvitav abielupaar ja me räägime sellest,
kuidas leitakse tänapäeval usk ja kuidas saadakse misjonikutse.
- Tere tulemast saatesse, Pia ja Rene Rendic! - Aitäh.
- Kuidas teid usk huvitama hakkas?
Paljud tänapäeva inimesed ei pea seda üldse oluliseks.
Kuidas see teie puhul algas?
- Minul oli usklik tädi, kes usuasjadest rääkis.
12-aastaselt hakkas mul tekkima suur hirm põrgu ees.
Hakkasin konkreetselt mõtlema, kuhu satuvad need, kes ei usu,
kui usklikud lähevad taevasse.
Hakkasin küsimusi küsima ja kirjutasin Gideonide ühendusele.
Olin neilt koolis raamatu saanud, kust leidsin kontaktandmed.
Nad vastasid pikalt ja selle põhjal tegin otsuse.
- Ega keegi ei hirmutanud ega ahistanud sind nende teemadega?
- Ei, vastupidi. Tädilt saadud õpetus oli positiivne.
Arvan, et inimesed teavad juba loomu poolest,
et on kaks valikuvõimalust. See on meisse sisse ehitatud.
- Millest sinu huvi tekkis, Rene?
- Minu taust oli veidi erinev. Hakkasin usule mõtlema täiskasvanuna.
Olin küll mõelnud ka lapse ja teismelisena
ning teadsin kõiki piiblilugusid, kuid arvasin,
et see küsimus laheneb mõistusega.
Mul oli ka Jeesusega mingi suhe - teadsin, et Ta oli ajalooline isik
ja rääkis kindlasti häid asju.
30. sünnipäeval sattusime üritusele, kus õpetati Piiblit
ja uuriti seda ajaloolist Jeesust. Õpetaja väitis väljakutsuvalt,
et asi pole usus Jeesuse olemasolusse, kuna seda on võimalik tõestada,
vaid asi on selles, kas usume, et Jeesus suri meie pattude eest
tõusis surnuist, valitseb taevas ja on maksnud sinu eest lunahinna.
Jäin selle mõttega maadlema. Olin seni arvanud,
et piisab vaid usust Jeesuse olemasolusse.
Möödus aasta, enne kui julgesin selle ususammu teha
ja palusin Jeesuse oma ellu.
- Kas kõik muutus ühe hetkega? - Ei.
- Minu elus muutus küll.
Kui tulin 12-aastaselt usule, hakkasin aktiivselt kirikus käima.
Minu uskmatu perekond sai suure šoki.
Minu kirikuskäimisele osutati isegi vastupanu.
Ise kogesin väiksena, et sain sealt palju turvatunnet
ja ehitusmaterjali oma elu jaoks.
- Kas usk säilis kesksena tollest ajast peale või ei?
- Ei. Kogesin, et mu elus polnud usuteed toetavaid täiskasvanuid,
nii et noore täiskasvanuna, kui tekkis palju probleeme,
jäi usk tahaplaanile. Elasin mittekristlase elu.
Palve aga püsis alati kuskil taustal.
Rasketel hetkedel pöördusin ikka palves Jumala poole.
- Kui sina olid usust loobunud ja Rene polnud veel usus,
mis ajas teid vaimulikule koosolekule piibliõpetust kuulama?
- See oli müstiline. Kõik meie muud plaanid läksid lörri.
Meil oli abielus mitmeid kriise olnud.
Vaatasime ajalehest, et kus toimub midagi toredat.
Märkasin seda huvitavat üritust ja täiesti juhuslikult
oli seal üks maailmakuulsamaid piibliõpetajaid,
keda meie tollal veel ei teadnud.
- Olen samuti hiljem mõelnud, miks me sinna sattusime,
kui kavatsesime minna restorani, kinno ja sõpradega kohtuma;
ometi lõpetasime hoopis kultuurimajas piiblitunnis.
- See on ehk samast kategooriast, nagu meie eelmisjonikursused
enne Rene usule tulemist.
Lugesin taas lehest kuulutust ja tundsin, et peaksime minema.
Läksimegi. Rene imestas pärast,
miks kõik seal üksteist õnnistasid.
- Kõik olid nii sõbralikud. Sain kultuurišoki.
Inimesed olid teistsugused.
- Kas tundsid end võõrana, kui teadsid südames,
et sa ise polnud veel usklik?
- Ei. Meid võeti väga hästi vastu. Ei tekkinud muljet,
nagu ma poleks sinna kuulunud.
Pigem suhtuti positiivselt: Tore, et sinagi siin oled.
Inimesed küsisid siiralt: Kuidas sul läheb?
Ma isegi ei tundnud neid. See oli väga eriline.
- Inimesed küsivad tihti:
"Mis minuga peaks siis juhtuma? Ma ju põhimõtteliselt usun."
Mida ütleksite inimesele, kes hädapäevil palvetab
ning vaatab vahel Piiblistki midagi ja käib mõnikord kirikus.
Kas midagi peaks veel olema? Mida ütleksid, Pia?
- Minu arvates peab sündima isiklik suhe Jeesusega.
Su usk muutub raamatuusust elavaks usuks,
kui sul tekib suhe Jumalaga.
- See peaks ka väliselt näha olema.
Enda puhul märkasin prioriteetide muutumist.
Mille jaoks sa oma aega kasutad?
Minu jaoks oli olulisim olnud töö, karjäär ja tööalased saavutused.
Äkitselt muutus üha olulisemaks veeta aega perega,
abikaasa ja lastega. See ei tundunud enam ohvrina.
See tundus tähtsaima prioriteedina.
Muutus ei toimunud üleöö, vaid pika protsessi järel.
Tekkis teadlikkus valikutest.
Varem, kui Pia oli palavikus ja lapsed haiged,
püüdsin leida lapsehoidjat, et saaksin tööle koosolekule minna.
Pärast usule tulemist jäin lastega koju.
Leidsin, et mind vajati seal rohkem kui tööl.
- Tänapäeva Soome muutub üha sekulaarsemaks.
Usust rääkides küsib mõni, mida me tegelikult usume.
Mida sa uskusid, Rene, kui usule tulid?
- Uskusin Jeesuse tõotust, et ainult Tema kaudu saab Taevariiki.
See oli väga vabastav.
Kristlus erineb teiste religioonidest selle poolest,
et pääste sisaldub juba usus. Sa ei vaja rohkem mingeid sooritusi.
Sõbrad küsivad: mida sa tohid ja mida sa ei tohi teha?
Usklikuna kõlab küsimus pigem: Mida ma tahan teha?
Suhtumine muutub.
Ma ei tunne mingeid keelde ja piiranguid.
Südame tahtmised hakkavad muutuma.
Eelkõige loeb usk, et Jeesus on juba kõik teinud;
ma ei saa enda päästeks teha midagi muud,
kui uskuda Jeesust ja Tema lunastust.
- Mainisid, et teil oli probleeme nagu kõigil teistelgi.
Kas need lahenesid, kui Rene usule tuli
ja sina olid usu juurde naasnud? Kas kõik läks nüüd lepase reega?
- Mingit võlutrikki küll ei toimunud. Oleme kogenud oma elus,
nagu Piibel räägib 3-harulisest lõngast,
et abielus pole enam mina ja mu abikaasa,
vaid seal on ka Jumal.
Jumalalt saab niivõrd palju. Suudame üksteisele andeks anda.
Loobun andeksandmises oma õigusest kätte maksta
ja andestan tingimusteta.
Teine oluline asi oli ühispalve.
Leidsime, et see on tõeline väe allikas, ja kogesime,
et Jumal on selles suhtes koos meiega
ning kannab asju koos meiega ja meie eest.
- Kuidas sõbrad teie usuletulekusse suhtusid?
- See oli erinev.
Mina vana itimehena kirjutasin kõigile e-maili.
Osad kustutasid mind ilmselt oma nimekirjast,
kui oma elumuutusest rääkisin. Parimad sõbrad on siiski alles.
- Kas positiivset huvi ka tekkis? - Pigem siiski viha.
- Samas, üks minu parimaid sõpru polnud tol ajal veel usus,
kuid umbes aasta pärast kutsus temagi Jeesuse oma ellu.
Tema jaoks oli otsustavaks näha meie dramaatiline elumuutus,
kuidas meie abielu paranes ja kui erinevad oleme hiljem olnud.
See oli kaunis tunnistus Jumala tegutsemisest.
- Võime tunnistada sellest oma eluga. Me ei pea tingimata midagi ütlema.
Kui elame oma elu Jumala juhtimise järgi,
ei pea me kõigile peale käima, et nad peavad meelt parandama.
Kui mõned küsivad, miks ma selline olen,
võin neile rääkida.
- Juba enne usule tulemist hakkas teid huvitama misjonitöö.
Kuidas see huvi tekkis?
- Mina tundsin juba 12-aastaselt usule tulles tugevasti,
et lähen tulevikus misjonitööle.
Olin veendunud ja imestasin, et Jumal tahab mind kuhugi viia,
kuid ma ei teadnud kuhu. Mõte sellest elas siiamaani.
Kui minu usk sai uuendatud ja Rene usule tuli,
sain peagi palves nägemuse ja selge sõnumi Jumalalt,
et hakkan töötama naiste ja tüdrukutega.
See lähtub ka ehk sellest, et olen ise samuti katki olnud.
Tahan jagada lohutust, mida olen ise Jumalalt saanud,
ja sellega teisi aidata.
- Sina olid juba käinud välismaal, Venemaal ja mujal.
Kust sinul see tahtmine tekkis?
Abielupaarina on ikka parem koos misjonitööle minna.
- Ma ei oska öelda mingit konkreetset asja.
Uksed lihtsalt avanesid iseenesest, kui oli õige aeg.
Olin osalenud välismaal paljudes rahvusvahelistes projektides
ja see oli kuidagi loomulik.
Küsisin ka ise pärast usule tulemist, kus Jumalal mind vaja võiks olla.
Olen IT-mees. Ma ei ole jutlustaja, ega med-töötaja.
Tavaliselt lähevad misjonitööle jutlustajad või med-töötajad.
Kui misjonikursusele läksime, me veel ei teadnud,
keda seal oodatakse või kuhu läheksime.
Üritasime seda asja palves ajada.
Kui meid vastu võeti, kogesin kriisi.
Kas oleme ikkka õiges kohas?
Ma ei mõistnud, kuidas Jumal võib mulle mingit tegevust leida.
Misjonikursuse algul maadlesin selle teemaga,
kuid kohe avanes ülesanne - vajati töötajaid meediamisjonisse.
Kui nägin tööülesande kirjeldust, veendusin,
et kui oleksin ise pidanud endale töökoha kavandama,
oleksin sinna pannud just mainitud oskused.
Siis teadsin, et Jumal nägi ette,
mida pean oskama ja milline töökarjäär mul peab olema
enne misjonitööle minekut.
- Väga hea on sattuda täpselt oma erialale.
- Kuidas sinuga lood on, Pia? Oled lasteaiakasvataja
ja lõpetad varsti teoloogiaõpingud. Kas sinu ülesanne selgus samamoodi?
- Valutasin ka veidi pead sel teemal.
Kui avanes võimalus Küprosele minna, küsisin, mis on minu ülesanne.
Mul oli südames töö naiste, tüdrukute ja prostituutidega.
Selgus, et Küprose kaudu kulgeb enamus maailma inimkaubandusest.
Tundus, et Jumal saadab meid täpselt õigesse sõlmpunkti,
kus on võimalus jõuda inimkaubanduse ohvriteni.
- Paljude jaoks võib misjonitöö võõras olla.
Mis sellega praktikas seondub? Kuhu tuleb minna,
mida peab tegema, et saada misjonäriks?
- Peab olema oma tegevuses siiras. Ei pea olema superinimene.
Oluline on loota Jumalale, et Ta võib kasutada sind
sellisena nagu sa oled, just seal, kus sa oled.
Usu, et su ülesanne on täpselt sinu jaoks mõõdetud.
- Misjonipõld on igal pool. See ei alga alles Küprosel või mujal.
Misjon on seal, kus sa praegu oled; tööl või harrastuste juures.
Oma elu kaudu tunnistamine.
Kui aga on lisaks mingeid oskusi, siis internet on täis
erinevaid võimalusi misjonitööks,
ilma et oleks vaja kodust lahkuda.
Ettekujutus sellest, et peab olema med-töötaja
või jutlustaja, enne kui Aafrikasse misjonitööle pääseb, on vale.
Seda võib kohe alustada, kui see südames on.
Jumal avab uksi ja toob inimesi, kui on õige aeg.
- Kas tekkis millalgi tunne, et kuidas võin mina,
sellise inimesena nagu ma olen, minna maailmale Jumalast rääkima?
- Usule tulemise järel misjonitöö kursuse ajal mõtlesin,
et mina küll kellelegi Jeesusest ei hakka rääkima.
Telke võin ehitada, aga rääkijat minust ei saa.
Seejärel sattusin evangelistikursusele.
Tundsin siiski, et minu kutsumine on võimaluste avamise rollis;
ma ei pea tingimata kõnetoolis olema, vaid võin kindlustada,
et kõnelejat kuulda oleks. See tundus mulle loomulikuna.
Selline on ka SAT7 meediamisjonitöö: võimaldan sõnumi edastamist.
- Teil on selline haruldane kogemus, mis avaneb ehk elus
mõnele tuhandele soomlasele - õpite mõlemad Piiblit.
Olete osalenud Ryttyläs piiblikursustel.
Mida see on teile andnud, kui saate igapäevast piibliõpetust?
- See on olnud tõesti meeletu võimalus.
Keset kiiret elu, kus hinnatakse eelkõige sooritusi ja saavutusi,
on olnud imeline peatuda Sõna ääres ja keskenduda sellele.
Võimalus keskenduda teadlikult Vanale Testamendile,
mis on paljudele võõram, on eriline,
ning ka võimalus peatuda ja uuendada oma suhet Jumalaga.
Oleme eraldanud selleks teadlikult rohkem aega.
Oleme saanud Jumala ees hingata.
- Võimalus vaikseks jääda ja kasutada aega Piibli lugemiseks
on väga haruldane, kuna kiirus haarab pidevalt kaasa.
Kui võtta aasta või pool või kasvõi üksainus kuu aega
ja keskenduda Jumala Sõnale, see muudab kuidagi eriliselt.
Lisaks on seal sarnaseid inimesi, kes on kas misjonikursustel
või piiblikursustel, kes tahavad anda aega selleks,
et saada iga päev midagi Piiblist.
- Inimestel on Piiblist erinevaid arusaamu.
Kas midagi on teid üllatanud, kui olete võtnud aega
kogenud piibliõpetlaste juhatusel Piibli uurimiseks?
- IT-inimesena olen harjunud pideva programmide uuenemisega.
Ka Piiblile avaldatakse väljastpoolt survet selle kaasajastamiseks.
Piibli versioon 1.0 toimib väga hästi ega vaja mingeid uuendusi;
kuigi kiusatus selleks on suur.
- Kas pead silmas, et see on meie ajas relevantne?
- Jah, ikka veel. Seda võib võtta olemasoleval kujul,
ilma et tarvitseks seda liigselt analüüsida.
- Aga sina, Pia?
- Mul on tekkinud mõte, et inimesed on läbi aegade samad.
See, et Piibel räägib meiega samade asjade kaudu
sõltumata ajast.
On võimas, et me ei pea arvama nagu Piibel ei räägiks meiega
meie ajastul samamoodi nagu 500 aasta eest.
- Kui keegi ütleks teile: Tore, et olete usule tulnud,
ja tore, et õpite sügavuti Piiblit, kuid miks peate maailma otsa minema
seda sõnumit kuulutama? Mida vastaksite?
- Selleks, et ükski inimene ei peaks põrgusse minema.
Mulgi oli pärast usule tulemist see hirm,
sest mul oli palju uskmatuid sõpru. Mis siis, kui nad lähevad põrgusse?
Võtsin hoiaku, et pean vähemalt rääkima,
mida ise usun, et nad saaksid oma valiku teha.
Valik jääb nende ja Jumala vahele, kuid mulle ei tundunud hea mõttena,
et nad satuksid põrgusse seetõttu, et mina pole nendega rääkinud.
Tundsin suurt vajadust Sõna teele saata.
Sellest tuleb rahu, et oled oma ülesande täitnud
ja Jumal jätkab nendega nüüd ise.
- Ja Pia rääkis soovist jagada enda häid kogemusi Jumalaga.
Kas siin on ehk kaks poolust? Ühelt poolt jagada Jumala armastust
ja teiselt poolt inimeste vajadus kuulda seda sõnumit.
- Jah. Mõlemat on vaja - nii käsusõna kui evangeeliumit.
- Kuhu te lähete?
- Läheme Küprosele meediatööle.
Satelliittelekanal SAT7 edastab saateid Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas.
Neil on tugev ka tugev internetitöö erinevate immigrantide seas.
- Kas sellel kanalil on luba edastada saateid moslemimaades?
- Jah. Nad on piirkonnas juba 16 aastat tegutsenud.
Nende põhirõhk on kohalikel töötajatel.
Türgile teevad saateid türklased, Egiptusele egiptlased,
Iraan saab pärsiakeelseid saateid, jne,
et kõik saaksid emakeeles kohalike inimeste toodetud saateid.
Ka töömeetod on eriline - ei rünnata ühtegi usundit.
Aktuaalsetele teemadele lisatakse lihtsalt kristlaste vaatenurk.
Töö on väga oikumeeniline ega kuulu vaid ühele uskkonnale.
Tööd rahastatakse ühiselt, mis teeb koostöö võimalikuks.
Nii pole kellelgi midagi selle kanali kohalolu vastu.
- Teil on 4 last.
6-liikmelise pere misjonitööle minek on suur ettevõtmine.
Peate loobuma Soomes alalisest elamisest ja mujale minema.
Kas see hirmutab?
- Ei. See imeline. See on privileeg.
Olen väga tänulik, et meil on selline võimalus.
- Loobumine on tihti suur küsimus, kus pannakse usk Jumalasse proovile.
Kas suudan millestki loobuda, enne kui ei tea, mis mind ootab?
Suutsime loobuda tööst ja majast ja teistest mineku takistustest,
isegi kui me ei teadnud, kuhu läheme ja mis on meie ülesanne.
- Hirm oli veidi ehk selles etapis, kui müüsime maja maha
ja võtsime end mõlemad töölt lahti.
Kuid seejärel saabunud vabadus oli meeletu.
Oli imeline olla täiesti vaba
ühiskonna poolt ülaltpoolt peale surutud kohustustest.
- On tore näha, et ootate innukalt minekut.
Teie tööst võib lugeda netilehelt www.lahetystyo.com
Soovin teile palju õnnistusi!
Aitäh vaatamast!
Uurige seda netilehte ja pidage palves meeles
Piat, Rened ja lapsi, ning teisi misjonäre maailmas.
Meie kui kojujääjate ülesanne on siin toetada ja palvetada.
Võiksime see nädal kõik küsida:
Kas minu koht on siin või peaksin misjonitööle minema?
Igal juhul osaleme Jumala suures plaanis.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri