CAFÉ BIBELN
Välkommen till Café Bibeln.
I dag fortsätter vi att prata om liberalteologin.
Vad det egentligen är och vad det innebär.
Varför dess inflytande är så negativt i den kristna kyrkan.
Gäst är docent och teologie doktor Juha Ahvio. Välkommen. - Tack.
Juha är forskningsledare på missionsstiftelsen Patmos.
Och du har skrivit den modiga och omskakande boken -
"Minne menet Suomen Siion?" ("Finlands Sion, vart är du på väg?")
I den undersöker du vad liberalteologin är.
Kan du börja med att ge en kort definition -
så pratar vi om inflytandet sedan?
Liberalteologin förnekar Bibeln som högsta auktoritet för kristen tro.
Som en uppenbarelse från Gud med ursprung utanför människan.
För en riktigt kort definition hänvisar jag till -
den amerikanske professorn Gary Dorrien som skrivit -
bokserien "The Making of American Liberal Theology."
Ett verk av högsta akademiska klass.
Han kan liberalteologin. Hans analys börjar 1805 och slutar 2005.
Den omfattar även den postmoderna teologin -
som han anser har en stark koppling till liberalteologin.
Hans definition är att liberalteologin är en teologi -
som i likhet med vetenskapen förutsätter att dess utgångspunkt -
och auktoritet måste ligga inom människan.
I erfarenhet, medvetandet, förnimmelser, förnuft eller empiri.
Auktoriteten och kriterierna som teologin och dess normer grundas på -
måste komma från människan. En inbyggd tanke är alltså -
att människan saknar en extern auktoritet.
Hela den traditionella, klassiska, kristna, -
konservativa, protestantiska bibelprincipen har övergivits.
Bibeln är inte Guds verbala uppenbarelse -
så den kan inte vara en auktoritet. Det är nog -
liberalteologin i ett nötskal.
I samband med liberalteologi nämns ofta förnekandet av Bibeln.
Det är ju sant. Men i din bok öppnar du för tanken -
att egentligen är liberalteologin en helt annan religion -
än den klassiska kristna tron. Du är inte den förste som säger det.
Här har jag en kopierad bok från 1923 -
av J. Gresham Machen: -
"Christianity and liberalism", "Kristendom och liberalism" -
där han säger att skillnaden mellan dessa -
syns i uppfattningen om Gud, människan, Bibeln, -
Kristus, frälsningen, kyrkan. Hela paketet!
Om vi börjar med Gud. Hur märks kristendomens -
och liberalteologins olika gudsuppfattningar?
Utgångspunkten är historisk.
Enligt Dorrien infördes 1805 -
ett modernistiskt, nyprotestantiskt projekt -
som åtminstone i USA byggde på unitarism.
Utgångspunkten för liberalteologin i både USA och Europa -
var den så kallade socinianismen.
Faustus Socinius var en anti- trinitarisk tänkare på 1500-talet.
Han skrev... - Vad betyder unitarism?
Det betyder att Gud inte är treenig utan en odelbar enhet.
Det rör kärnan i begreppskomplexet kring Guds existens.
Socinianismen förnekade treenigheten -
vilket sammanfattades i den rakovianska katekesen 1605.
Den betraktas som ett förstadium till den moderna liberalteologin -
men det började med förnekandet av treenigheten.
Förnekandet grundades inte på resultatet av lång tids forskning.
Utan på motvilja mot den historiska, kristna gudsläran.
Så man antog en annan gudsuppfattning.
Man talade om Gud men gudsbegreppet förändrades helt.
Unitarismen fortsatte i socinianismens spår.
Treenigheten ansågs dogmatisk och inte särskilt förnuftig -
utan något man borde frigöra sig från. Så började processen.
Sedan kom olika filosofiska inriktningar.
Till exempel Hegels. En tysk idealistisk filosofi som -
haft stor påverkan i liberalteologins bakgrund.
Inom den talades det också om Gud.
Hegel själv var en konservativ, troende lutheran som gick i kyrkan.
Men gudsuppfattningen i hans filosofiska system -
stämde inte längre med traditionell, kristen teism -
där Gud är en separat verklighet: suverän, allsmäktig, personlig, -
världens skapare och som världen är beroende av -
- men Gud är inte beroende av den...
Det handlar om att vi tror på den allsmäktige Fadern, -
skaparen av himmel, jord och människa.
Men enligt Hegel var Gud något annat.
Hans uppfattning var så kallad panenteistisk.
Alltså att Gud finns i alla. Det närmar sig rent av panteism.
Tanken att allt som existerar är Gud.
Och Gud är allt som existerar och så vidare.
Tanken är mer vanlig i österländsk filosofi och religion.
- Det är en helt annan uppfattning. - Helt annan, ja.
- Gäller det även hur Gud verkar?
Ja, eftersom Guds relation till världen skiljer sig åt -
inom traditionell teism respektive panteism och panenteism.
Allt förändras: relationen mellan Gud och människa, vad människan är...
Även uppfattningen om vad människan kan veta förändras.
Allt förändras alltså. Det är i sig inget konstigt med det.
Men nyckelfrågan är om en sådan gudsuppfattning -
är tillämpbar i kristen tro?
Liberalteologin har alltid strävat efter att tillämpa -
gudsuppfattningar som avviker från traditionell kristendom -
och att skapa någon sorts kristendom av det.
Men frågan är om det lyckats? Kan det lyckas?
Min poäng är att om gudsuppfattningen påtagligt ändras -
så är det varken radikalt eller skymfande -
att kalla det för en annan religion.
- Här ställs man inför faktum att som kristen -
har man inte råd att naivt tänka -
att man struntar i sådant.
Man måste lyssna noga på vad en eventuell lärare -
tänker om Gud. Det gäller inte bara förnekandet av -
enskilda ställen i Bibeln. Utan att man vill göra om -
en treenig, allsmäktig, levande Gud till något annat.
Sedan kommer något som Gresham Machen skriver om.
Du kanske också kan berätta lite om honom.
Men han menar att människouppfattningen -
kommer att förändras nu.
Ja. För om människan inte är Guds speciella skapade varelse -
som är helt beroende av sin Gud, ansvarig inför Honom, -
skyldig att agera som Skaparen befaller och -
följa Hans etiska normer o.s.v.
Om människan inte är sådan.
Då förändras förstås allt som hör till människan.
Den traditionella liberalteologin omfattar inte idén om syndafallet -
som är en nyckelfråga inom den traditionella kristendomen.
Att människan skapades till ett bra utgångsläge -
men under eget ansvar föll i synd vilket ledde till -
att hela mänskligheten drabbades av arvsynd och fördärv.
Det problemet försöker Gud sedan lösa genom -
att låta sin son Jesus Kristus bli människa.
Traditionell liberalteologi omfattar inte denna "människolära".
Ett syndafall har heller aldrig hänt.
Hela konceptet etik, vad som är rätt och fel, förändras då.
Enligt traditionell kristendom dikterar Skaparen normerna.
Det är naturlagar som gäller alla oavsett kulturell bakgrund.
En helt annan sak är hur medvetna människor är om dem.
Men lagen finns enligt traditionell kristen tro.
I de tio budorden bekräftade Gud lagen -
som anstiftades vid Skapelsen. Men om Skapelsen inte ägde rum?
Om inget hände i Sinai, då budorden skulle ha överlämnats till Moses?
Vilket man i dag menar sig veta att det inte gjorde.
Självklart blir etiken i en sådan teologi en helt annan.
Det är genomgående. Det gäller inte bara -
någon enstaka vers eller mening. Det handlar om två helt skilda -
religioner och människosyner.
Man anar att om synen på Gud och människan ändras -
så ändras synen på Kristus också.
- Ja. Det har till exempel sagts, vilket jag även nämner i min bok, -
att 1900-talets kanske mest betydelsefulla liberalteolog, -
tyskamerikanen Paul Tillich, som skrivit en massa -
inom akademisk teologi och religionsfilosofi.
En betydelsefull person som förtjänar all respekt.
Men redan hans samtida kollegor ifrågasatte -
om Tillich verkligen representerade kristenheten.
För han klädde sin teologi i en filosofisk skrud -
som när den skalas av... samtida kritiker påpekade -
att Tillich hade i sin kristologi lyckats sammanfoga -
samtliga gammalkyrkliga irrläror om Kristi person.
En bedrift i sig. Men det är inget ironiskt skämt.
För Tillichs utgångspunkter tvingade honom i praktiken att överge -
den traditionella uppfattningen om Kristus som Guds inkarnerade Son.
Han utgick från att snickaren i Nasaret var en sak -
och Kristus var något helt annat - ett nytt varande.
Inte något Guds Ord som blivit människa.
Tillich sade till och med att det spelade ingen roll om -
det funnits någon historisk Jesus.
Det påverkar inte hans Kristustro.
Den filosofin har inget gemensamt med -
Bibelns uppenbarelse eller den gammalkyrkliga trosbekännelsen -
som betonar att det hände vid Pontius Pilatus tid.
Bibeln och klassisk kristen tro kopplar alltså händelserna -
till känd historia. Tillich ansåg att det saknade betydelse för hans tro.
Men många samtida ansåg det inte vara kristen tro.
Visst, en intressant filosofi men inte kristendom.
För Kristusläran var helt annorlunda.
Så liberalteologin lär alltså ut något helt annat -
än den klassiska kristna tron vi har i Bibeln och trosbekännelserna.
Den är annorlunda vad gäller Gud, människan, Kristus.
Det betyder ju i praktiken att hela frälsningsidén förändras.
Ja. Liberalteologin utgår inte från att människan gjort sig -
skyldig till brott mot Guds morallag, så kallad synd.
Att brottet kräver gottgörelse.
Att skulden måste betalas med Guds Sons blod.
Man har odlat den kritiska spetsfundigheten -
att "kristendomen är ingen slaktreligion".
Den är alltså väldigt kritisk mot tolkningar baserade på -
traditionell, biblisk, protestantisk försoningslära.
Men vad betyder frälsning för en liberalteolog?
Kanske att frälsas från sin egen otillräcklighet -
eller från dåliga sociala strukturer.
Liberalteologins evangelium har alltid varit ett socialt evangelium.
Det grundas inte på det gamla goda budskapet -
som skiljer evangeliet från lagen, -
om att lagen uppfyllts åt dig, du är benådad och Kristi blod frälser.
Istället handlar det om strävan efter ett bättre samhälle.
Så säger även många moderna liberalteologer.
Att kyrkans uppgift att förkunna evangeliet betyder -
att förkunna samhällsförbättring, att förbättra sociala förhållanden.
Det har tolkats som att förbättring oftast uppnås via -
en stark välfärds- eller socialistisk ideologi.
Det är inget jag hittat på. Man kan läsa Dorrians bok där han -
diskuterar demokratisk socialism som ett centralt begrepp -
i det liberalteologiska sociala evangeliets kärna.
Och Tillich var övertygad marxist in i det sista.
Demokratisk socialism var hans ideal.
Det är inte bara min besatthet. Läser man idéhistoria -
kan man konstatera att dessa idéer haft brett stöd.
Men det är inget traditionellt evangelium.
Du dokumenterar väl i din bok -
hur det slutligen påverkade Kyrkornas världsråd.
Det är ju erkänt att arbetet i Kyrkornas världsråd -
var väldigt marxistiskt influerat under en tid.
- Här uppmanade på 60-talet och senare -
Kyrkornas världsråd som även vår kyrka tillhörde, -
till att stödja kommunistiska revolutionära rörelser -
som då kallades befrielserörelser. Så en radikal inställning -
fanns även i kyrkliga kretsar. Och än i dag finns ekon kvar.
Vissa analytiker menar att denna väldigt radikala vänsteranda -
utgör dagens kyrkliga "mainstream".
Många anser att det är självklart. Det kan rent av anses chockerande -
att nämna socialism eller marxism i detta sammanhang.
Något så normalt kan inte höra ihop med så jobbiga termer.
Men då bör man minnas den historiska bakgrund vår vardag har.
Och det utesluter inte de jobbiga termernas relevans.
Ganska många stödjer det de står för.
Varför de gör det är ett annat problem.
Praktiskt taget hela den kristna läran: -
uppfattningen om Bibeln, Gud, människan, Kristus, frälsningen, -
är annorlunda i liberalteologin. Kvarstår bara den kristna kyrkan.
Även uppfattningen om den skiljer sig åt i liberalteologin.
- Ja. På grund av det sociala evangeliet.
Att kyrkan är någon sorts samhällsförändringens förtrupp -
eller utgör en del av de sociala tjänsterna.
En sorts "psykokyrka". Uppenbarligen en extra dimension av -
de sociala och psykologiska/psykiatriska tjänsterna.
Vad skulle den annars kunna vara?
Detta leder till något intressant. I dag är striden hård även kring -
missionen som ju i grunden handlar om att förkunna evangeliet.
Utgångspunkten är att alla människor är syndare -
och behöver budskapet att Kristus sonat deras synder och -
de kan bli frälsta genom att tro. Men nu säger man -
all möjlig hjälp och även annat hör till missionen.
Visst har det alltid tillhört missionens frukter.
Men det har aldrig varit huvudsyftet.
Men i liberalteologin ändras uppfattningen om missionen helt.
- Ja. I bakgrunden ligger det att man inte riskerar -
evig separation från Gud efter den yttersta domen.
Vilket bara Kristi försoningsblod kan åtgärda. Förtappelse finns inte.
Då behövs inte den sortens evangelium.
Det som finns är denna tid och den lidande medmänniskan.
Man antas ingripa i den demokratiska socialismens anda.
Det antas vara den enda boten även vid medmänsklig nöd.
Vilket är problematiskt i sig. Men det är det enda som kvarstår.
Det tillämpas även på missionsfältet, allt annat ogillas.
Så läran om kyrkan, dess uppgift och mission ändras.
Den fokuserar på att man under FN:s ledning ska bygga -
en sorts världsförvaltning som kan skapa en global välfärdsstat.
Det är ingen ironisk gliring. Jag har uppfattat att man på allvar -
siktar på ett sådant tänk och ser det som -
äkta medmänsklig omtanke, en sorts kristen inställning.
Nu har vi liksom nått slutet av denna skrämmande kedja.
När man nu sprider liberalteologin sprider man inte längre evangeliet -
om Kristi försoningsverk, möjligheten till frälsning genom tro.
Utan något sorts socialpolitiskt, sexualpolitiskt program -
som... Och som historiskt har visat sig inte hjälper.
Inte ens i världslig mening. Istället leder det till kaos.
På 60-talet när man stöttade dessa befrielserörelser -
ledde det till fruktansvärd blodsspillan.
Vi bör komma ihåg att den tyske, lutheranske universitetsteologen -
Wolfhart Pannenberg varnade redan 1978 för befrielseteologin.
Varför? Var det hans politiska åsikt? Nej. Han sade att människosynen -
och världssynen i en marxistiskt influerad befrielseteologi -
skiljer sig väsentligt från kristendomens syn.
Den kan inte infogas i den kristna kyrkan -
utan att kyrkan förlorar sin Gudstro och identitet.
Men man lyssnade tydligen inte på Pannenberg heller.
Han var inte vem som helst, ändå lyssnade man inte.
Man har antagit idén att världen är full av förtrycksstrukturer -
som måste befrias genom emancipation och befrielseteologi.
Historiskt sett, när detta tillämpats i stor skala -
har konsekvenserna varit fruktansvärda -
ur ett rent medmänskligt perspektiv.
Det har orsakat enorma lidanden.
Det här är inte bara akademiskt tjafs om termer.
Det har en oerhörd betydelse om vi på riktigt -
tror på blodsevangeliet, blir frälsta och sedan genuint hjälper -
vår nästa och gör gott, liksom den kristna kyrkan gjort för världen.
Kyrkan och tron har genuint hjälpt medmänniskor -
verkligen förbättrat deras levnadsförhållanden.
Lyft dem ur fattigdom, återupprättat deras människovärde.
Värnat om de oföddas och kvinnors människovärde.
Det är så ironiskt att de konservativa kritiseras för detta.
Historien visar att den konservativa kristna tron -
gjort anmärkningsvärt mycket för kvinnans ställning.
Betydligt mer än någon revolutionär rörelse eller radikal feminism -
som faktiskt inte alls driver på förbättringen av kvinnans position.
Hur som helst har det stor betydelse vilken trosmodell -
som finns i bakgrunden och vad eller vem vi tror på.
Slutligen, låt oss vända på det så här.
Om någon som förstår och ser detta och läser dessa böcker -
tänker att: "Jag vill hålla mig så långt som möjligt från -
dessa villoläror och förvrängningar av kristendomen."
Vad anser du är allra viktigast att hålla fast vid -
för att inte trilla dit? Vilka är nyckelpunkterna i kristen tro?
- Jag skulle säga att det är medvetenheten om -
att vi på grundval av den historiska kristendomen, -
särskilt med Bibeln som grund, tryggt kan ha tillit till Guds Ord.
Så att sätta sig in i Bibeln, att tro på den -
och hämta kraft ur den. Det är nummer ett.
Det andra är att ta reda på... Det finns bra litteratur.
Önskas något folkligare, lärdare, mer akademiskt, djupsinnigt -
eller filosofiskt så finns det. Det finns bra teologi.
På det sättet stärker man alltså sig själv -
och att ha kontakt med likasinnade.
Så gjorde man förr och det fungerar nu också.
Nyckeln är att inte befatta sig med villfarelsen -
att ormens förslag har besannats och människan blivit vis som Gud.
Nej, Gud är alltjämt den vise. Det står i Ordet som vi lita på.
Förstår man det kan man förhålla sig lugnare och mer kritiskt -
till tidens fenomen och bygga upp sig själv -
i den tro som "överlämnats åt de heliga" som det står i Judasbrevet.
Det du pratar om nu... Du medverkar i boken -
"Jumalan sana - inspiroitu ja erehtymätön"
("Guds Ord - ingivet och ofelbart").
I den skriver sju finska teologer ur olika synvinklar -
om hur man kan lita på Bibeln. Historiskt, etiskt, -
religionsvetenskapligt. På alla sätt.
Den är fullständigt trovärdig.
- Precis. - Jag rekommenderar boken varmt.
Tack Juha Ahvio för att du kom till vårt program -
och förklarade liberalteologin. Välsignelse till ditt liv. - Tack.
Tack kära tittare för att ni var med oss igen.
Det handlar inte om småsaker när vi diskuterar -
ifall vi ska förbli i den klassiska kristna tron -
som finns i Bibelns Gamla och Nya Testamente, i trosbekännelserna -
- den apostoliska, den nicaenska och den athanasianska.
Ska vi hålla kvar vid Bibeln och bekännelserna -
eller ska vi låta oss och kyrkan glida över i en liberalteologi -
som har en annan uppfattning om Gud, människan, -
frälsningen, Kristus? Allt förändras! Allt saluförs.
Vi lever i väldigt dramatiska tider nu i Finland.
Jag rekommenderar varmt att ni skaffar Juha Ahvios bok -
"Minne menet, Suomen Siion?" ("Finlands Sion, vart är du på väg?")
Läs och begrunda var du själv står i denna strid.
Välsignelse och allt gott till dig. Vi ses igen i Café Bibeln.
Stöd Himlen TV7! I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
I Finland: Ristin Tuki ry, ref. 8507 FI401112 3000 3427 89
Översättning: Marita Hallgren Himlen TV7