PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Tänane saatekülaline on meil varemgi olnud.
- Tere tulemast, Nina Åström! - Aitäh.
- Kuigi sina oled külaliseks, räägime ühest teisest naisest -
Hilja Aaltosest.
Tegid plaadi, mille kõik tekstid on pärit Hilja Aaltose sulest.
Paljud teavad, kes ta on, aga räägi midagi temast
ja miks tahtsid teha plaadi just tema tekstidele?
- Hilja Aaltonen on Soome naine, keda tuntakse evangelisti, poetessi,
laulusõnade- ja raamatukirjutajana ning ka eestpalvetajana,
prohvetliku isikuna.
Täna on Hilja Aaltose 104. sünnipäev, ta on vanem kui enamik meist.
- Kuigi ta on 104-aastane, käisid temaga rääkimas,
kui plaati tegid ja plaadil on veidi ka materjali kohtumisest.
Vaatame väikese lõigu, kus sa Hilja Aaltosega räägid.
- Kui räägime noortest ja teismelistest,
kas tahaksite neile midagi öelda?
- Olen mõelnud, et minuvanused peavad tänapäeva noori võõraks.
Nad näevad üksnes vigu ja vaatavad neid minu noorusaja pilguga.
Praegu on täiesti teine maailm, kuid inimene püsib samana.
Meil on õigus olla meie ise.
- Seda tasub üle korrata: Meil on õigus olla meie ise.
- Ei saa öelda, et minu usulahk on see kõige parem,
teised on, kuidas juhtub. Ei. See on Püha Vaimu töö.
Taevas on meid kõiki, kes on tulnud usule vere kaudu.
See on ainus pügal, muud kriteeriumi pole.
Isegi kui ei kuulukski ühtegi kirikusse,
kui kuulud taevatemplisse, siis piisab sellest.
- Välismaal märkab, et on palju erinevaid usklikke,
võib hakata mõtlema, et kuidas nad küll nii teevad.
Vähehaaval aga mõistame, et kui meil on sama kese,
on kõik õige.
- Põhiasjad vajavad ikka sama vastust, kuid nad on ehk uues kuues.
- Sellegi põgusa vestluse käigus jõuti kohe põhiteemade juurde,
mis on kesksed ka sinu plaadil.
Mõned sinu laulud räägivad siin puhtalt põhiküsimustest.
Kuulame hiljem neist ühte.
Näiteks nimilaul "Teema ei muutu". Refrään kõlab nii:
Ikka Jeesuse rist on tähtsaim, ei ilma armuta jaksata või,
viis andeksandmisest on alati esmaseim.
Kas see on Hilja Aaltosele väga omane?
- Jah. Andeksandmine on jõus ja seda pakutakse meile kõigile,
ning sellele võime rajada oma elu. Sellele on temagi oma elu rajanud.
Märkan iseendagi puhul, et mida vanemaks saan,
seda enam see kristalliseerub.
Kõigi minu eksimuste ja tegematajätmiste jaoks
on kas olemas Jeesuse arm või mul pole mingit lootust.
- Kuulame alustuseks ühe loo, mis räägib sellest kõige kesksemast.
Selgemalt näen ja võin mõista - Kolgata kaudu nüüd teel ma.
Seepärast nii kulgen edasi, armule toetun ja tänan nii:
Täidetud on, siin see on - elu meil' risti pealt voolanud on.
Täidetud on, siin see on - Jeesuse sõnad nii lausutud on.
Tema surmas vaid elu meil, Jumala Poja nüüd veres.
Nii Jumal on selle seadnud, teed ühtki teist pole andnud.
Täidetud on, siin see on - elu meil risti pealt voolanud on.
Täidetud on, siin see on - Jeesuse sõnad nii lausutud on.
Täidetud on, siin see on - elu meil risti pealt voolanud on.
Täidetud on, siin see on - Jeesuse sõnad nii lausutud on.
- Täidetud on.
See refrään kõlas nii:
Täidetud on, siin see on - elu meil risti pealt voolanud on.
Kui kujutleme tänapäeva, millele kristluse põhimõisted on üsna võõrad,
võib keegi küsida: Kuidas saab võtta elu keskmeks risti?
- See näib nagu väga äraspidine asi; see tundub hullumeelsena.
Kas pole midagi auväärsemat, suuremat ja positiivsemat,
millele oma elu rajada?
Inimeste põhiprobleem on see, et kui oleme nii palju eksinud
ja katki on nii meie sisemus kui ka kõik meid ümbritsev,
tuleb sellega midagi ette võtta ja leida mingi lahendus.
Ise me pole seda leidnud nagu näha on,
ajaloos on nii palju aega kulunud.
Jumal, kes lõi maailma ja meid oma armastuse ja osaduse jaoks, nägi,
et sellest ei tule midagi välja ja Ta peab midagi ette võtma.
Ta tuli ise siia alla inimeseks, läks ristile ja maksis hinna,
ning nüüd on uks lahti ja sild avatud.
Ühendus on taastatud, kinni makstud
ja võlakiri on puruks rebitud. Selle alusel on meil elu.
Võime üritada ka kõike muud, kuid aluseks on siiski see.
- See eeldab möönmist, et mul on probleem.
- Kindlasti. Seda pakutakse kõigile, see on tasuta ja valmis.
Kui arvad, et ei vaja seda ja sul pole erilisi probleeme,
ei saa seda sulle peale suruda.
Kõiges mängib rolli vabatahtlikkus ja mõistmine,
et vajatakse midagi endast suuremat.
See on alandlikkus ja faktidele silma vaatamine.
Siis langeb arm ja mõtled, et kas see võib tõesti nii olla.
- Kas võib olla, et Jeesus on kõik täitnud?
See tähendab, et Tema ristisurmast piisab hinnaks.
Üritame hirmsasti kuidagi ise sellele maksule midagi lisada
ja ise maksta.
- See on nii inimlik ja tüüpiline.
Maailm on meid õpetanud, et peame üritama ja ise tegema.
Selles pole midagi halba, kuid selles küsimuses on teisiti.
Kui püüan ise midagi lisada ja ise juurde maksta,
on see suur solvang ohvrile.
Kui vaadata seda Jumala seisukohast, kes ohverdas oma kallima ja parima
ja keegi ütleb, et see pole ikka see ja pean ise midagi veel üritama,
on see Jumala solvamine.
Me ei saa sealt midagi ära võtta ega midagi juurde lisada,
see lihtsalt on nii.
Mõistan, et seda on raske aktsepteerida.
Kuidas see saab nii olla?
Jumal armastab meid. Muud võimalust pole.
- Jumala armastus on teemaks ühes teises laulus nimega "Sinule".
Siin on järgmine sõnum:
Jumal armastab sind, elu poolt kolgitut, üksikut,
Kolgata mäe pealt nüüd kuulda saad - oled armastatud.
Rist, arm, andeksandmine, armastus - suured sõnad,
kuid see kõik kuulub kristluse keskmesse.
- Mulle on meeldinud kirjanik Henri Nouwen, kes ütles,
et inimelu suurim väljakutse on see, kas ta võtab vastu armastust või ei.
Selles asi ongi.
Keegi on sinu eest kõik teinud ja muudkui armastab.
Võiks arvata, et pole midagi lihtsamat,
kes ei tahaks armastatud olla. Kuid ometi on see suurim väljakutse.
Pead end alandama ja nägema, et sa ei anna mõõtu välja
ega vääri seda armastust, kuid see uhub su üle.
Selles ongi kristluse sisu, mitte selles, et: Tee seda või teist,
ära tee seda, ole hea tüdruk jne.
Olen näinud T-särke, kus on kiri: Head tüdrukud lähevad taevasse.
See on täielik kristluse paroodia.
Muidugi on hea olla tubli ja teha head,
kuid see pole kristluse alus, see on religioon.
Kuid meie räägime lunastusest ja ohvrist
ja tagasi Jeesuse juurde tulemisest.
- Siin on üsna suur vastuolu tänapäevaga,
kus kristlusega seostatakse palju halbu asju.
Väidetakse, et see on rõhuv, piirav, teadusevastane jne.
Meie aga räägime siin,
et kristluse tuumaks on maadraputav sõnum:
Taeva ja maa Looja armastab inimest.
Kuidas oleme jõudnud sellise tohutu vasturääkivuseni?
- See on nii suur, et jätab nii usklikud kui uskmatud sõnatuks.
Tahame inimestena teha süsteeme ja panna kõik kuskile raamidesse
ja teha sellest religiooni. Siis saame seda kontrollida
ja öelda: mitte nii, vaid naa. Asi on meie kontrolli all.
Kuid me räägime isikust. Jumal, Jeesus ja Püha Vaim on isikud.
Me ei saa seda kontrollida, ja parem on, et ei saa.
See läheks täiesti metsa, kui meie hakkaks seda kontrollima.
Ma olen sellest täiesti elevil, aga see on nii tähtis asi.
Universumi Jumal armastab meid.
Mis oleks, kui universumi Jumal vihkaks meid? See oleks ju kohutav.
Aga universumi Jumal armastab meid ja mõtleb meie suhtes häid mõtteid!
- Sellel on ka põhjus.
Eelnenud videolõigus rääkis Hilja Aaltonen neist,
kes pääsevad vere kaudu.
Jeesuse lepitussurm ongi selle armastuse põhjuseks,
seepärast pole Jumal enam vihane. - Täpselt.
Veri võib kõlada hirmsalt. "Ärge nüüd ometi verest rääkige!"
Kui on midagi valesti tehtud, pattu tehtud ja midagi on katki,
tuleb see lepitada. Verevalamine ongi see lepitus.
See kõlab üsna vägivaldselt, kuid õnneks polnud see meie veri.
Polnud vaja ka loomaohvreid, vaid Jumala Poja verd.
Kui Jumal selle nii otsustas, kes olen mina, et vastu vaidlen.
Võtan hoopis tänuga vastu.
Verest rääkimine on ilmselt paljudele komistuskiviks.
Kuid pattu ei saa ilma ohvrita lepitada.
- Siin on ilmselt kaks suurt põhjust solvumiseks.
Esiteks öeldakse meile, et meist endist ei piisa.
Jumal on meid loonud ja hoiab alal, iga sekund on Tema kingitus.
Teiseks, olen Tema vastu eksinud.
Mõni võiks küsida: Mida sina, Nina Åström, oled teinud,
et sa patust räägid?
Kas need asjad on suured või väiksed? Kuidas neid arvestatakse?
Miks sa tunned, et oled patune?
- Võime inimese kombel mõelda, et ma pole kedagi tapnud jne.
Kust see patu piir jookseb?
Patt on mäss Jumala vastu.
Võtame uhke hoiaku ja ütleme: küllap saame ise sellega hakkama.
See algab Jumala armastuse ja pühaduse vastu mässamisest.
Siit lähtuvad teiste mahategemine ja tapmine, abielurikkumine.
"Mina tean. Minul on. Mina oskan paremini, ei vaja midagi."
See on patu põhihoiak, siit lähtub kõik muu,
olgu väiksemad või suuremad.
See on meis kõigis olev pärispatt.
- Nagu ütlesid: Mõtet sellest, et Jumal armastab sind,
ei saa kellelegi peale sundida. Nii on ka selle mõttega.
Ei saa sundida kedagi mõistma, et ta on patune.
Kui keegi väidab, et ta pole üldse patune,
siis see kas ärritab mind, või olen täielikus hämmingus,
et kuidas ta seda ei näe.
Seda ei saa peale sundida, see nõuab enesekriitikat
ja enesetundmist. Seegi on and.
- Mina ei saa ka aru, kuidas see toimib,
kuid tean, et seegi on and, kui Jumal meie silmad avab,
olgu esimest korda või pidevalt, nii et näeme oma olukorda.
Ma ei saa kellelegi väita: "Oled jah patune!"
Kui näitan kellelegi näpuga, näitan ka enda suunas.
See ei aitaks kedagi.
Palugem avatud silmi, et näeksime, milline on asjade tegelik seis.
Ei saa muidugi paludagi, kui ei mõisteta, miks.
Kuid ütlen siiski: Palugem seda.
Siit läheb elu veerema. See pole tore, aga see on algus.
- On põnev, et Hilja Aaltose tekstid, mille sa oled lauludeks teinud ...
- Täpsustan, et enamus on Hannu Huhtala lauluviisid,
mina viisistasin vaid ühe loo.
- Siin on algusest lõpuni keskseks mõtteks just meie teema.
Kristlus pole väga keeruline.
Kui inimene möönab, et on täielikult sõltuv Jumalast
ja elu on kingitus, kuid oleme Jumala vastu eksinud,
Jumal siiski armastab meid ning saatis oma Poja.
Neis kolmes tões ongi kogu asja tuum.
- Jah. See kõlab väga lihtsalt ja see ongi.
Kui elad 80- või 104-aastaseks, siis alles hakkad mõistma,
mida see tähendab.
- Sellepärast ta ütlebki: mu lauluteema ei muutu.
Miks mu lauluviis ei muutu, kuigi ise tahaksin,
kuigi teemasid ei puudu kasvõi sadadeks viisideks.
Neile asjadele võib mõelda kogu elu. Need on nii lihtsad kui ka põhjatud.
- Täiesti põhjatud.
Mida enam aeg edeneb, mida kauem kristlasena elad,
tundub, et seda patusemaks muutud, seda patusemana end tunned.
See johtub sellest, et patususe pilt on kogu aeg olnud,
kuid algul usule tulles mõtled ehk, et kui lõpetan uimastite tarbimise,
saab pilt puhtaks. Ja kõik teised head asjad.
Võid end väliselt puhtaks küürida ja hakkad siis sissepoole vaatama.
Võid leida, et ühelgi su teol pole täiesti puhast motiivi.
Olen pidanud leppima sellega, et miski minus pole täiesti puhas.
Ükskõik, mida ütlen või teen, taustal on ikka mingi oma plaan.
Jumal avab su silmi üha enam, näed end enam Jumala silmadega
ja näed, kui põhjalik on sinu patt ja mäss.
Mõistad, kui palju armu sa vajad. Ja seda jätkub.
Mõtled algul, et arm oli vaid nende mõningate pattude jaoks.
Kuid mõistad, et vajad armu kõigeks, mida teed.
Võid tajuda: "Kas olen ikka veel selline?"
Siis mõistad, et arm kestab.
Sa ei jõua kunagi selle põhjani. See on uskumatu.
- Kogu maailm mõistab, et armastatud inimene on vaba ja tugev.
See on parim viis ehitada enesehinnangut
ja tervet eneseaustust, kui mõistad, et sind armastatakse,
vaatamata sellele, et oled patune.
- Täpselt. Tasakaal on oluline.
Kuigi olen patune, olen täiesti armastatud,
täiesti lepitatud ja aktsepteeritud. Pole midagi hullu.
Mis tahes tuuled ka elus ei puhuks, armu ja armastuse kalju kannab mind.
Kui saabub surm, pole ka miskit hullu; kalju kannab endiselt.
Imestan selle üle iga päev aina rohkem ja rohkem.
- Nüüd mõistan rohkem, miks valisid Hilja Aaltose tekstid
ja miks tahtsid teha plaadi -
"Avatud taevas", laule Hilja Aaltose südamest.
Aitäh saates osalemast. Õnnistust sulle!
Võite hankida soomekeelse plaadi ja kuulata laule kesksel teemal,
kuidas meid armastatakse.
Tema, kes meid läbi ja lõhki tunneb, armastab meid rohkem kui keegi teine.
Sellist mõtteainet järgmiseks nädalaks.
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri