PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Räägime täna Vana Testamendi esimesest kirjutavast prohvetist -
Aamosest.
Minu külaliseks on pastor Mikko Tiira.
- Tere tulemast! - Aitäh.
- Teenisid viimati Istanbulis, Türgis, luteri koguduse pastorina,
ja oled nüüd tagasi Soomes.
Kirjutasid raamatu "Jumala pilgu all",
mis käsitleb prohvet Aamost.
Räägi veidi, kes ta oli, millal ta elas,
ja millistes tingimustes ta kuulutas.
- Jumal kutsus Aamose karjakasvataja ja viigipuudeviljeleja töö juurest.
Jumal saatis ta Tekoast, Jeruusalemma lähedalt,
põhjapoolsesse kuningriiki Iisraeli oma sõna kuulutama,
umbes 760 aastat eKr.
- Iisrael oli tol ajal jagunenud põhjaks ja lõunaks.
- Paarsada aastat enne seda oli kuningriik jagunenud.
Jumal ütles juba 100 aastat varem, et kuningriik jaguneb
ebajumalateenistuse tagajärjel ja nii juhtuski.
Kuningriik jagunes Juuda ehk lõuna kuningriigiks,
kuhu jäi ka Jeruusalem, ja põhjapoolseteks hõimudeks
ehk Iisraeli kuningriigiks.
- Alustasime Aamose raamatu käsitlemist juba eelmises saates
ning märkasime, et Aamosel on kõigile asja.
Ta kuulutab kõigepealt kõigile Iisraeli ümbritsevaile riikidele.
Mida ta neile räägib?
- Kuulutab kohtuotsuseid.
Ta teeb Iisraeli ümber tiiru, tegeleb tema vaenlastega
ja süüdistab neid julmuses, inimestega kauplemises, ebaõigluses.
Ta mõistab kohut.
- Nad oleksid pidanud oskama paremini käituda.
Nad rikkusid moraalitaju, mis on olemas kõigil inimestel.
- Jah. Inimestel looduina on patu tõttu ähmane arusaam sellest,
mis on õige ja mis vale, kuidas peaks ligimesega käituma.
Seda on näha sellest, kuidas tahaksime, et meid koheldaks.
Vähesed soovivad, et nende lapsed müüdaks Lähis-Idasse
naaberriiki või kaugemale orjadeks või muud seesugust.
See on meis loomu poolest olemas,
kuna soovime ka enda suhtes sellist käitumist.
Teame üldises mõttes, mis on õige ja mis vale.
- Võib kujutleda, et sel ajal, kui Aamos kuulutab naaberriikidele,
pidasid iisraellased teda toredaks ja kiitsid takka.
Kui Aamos lõpetab oma ringkäigu, pöördub ta aga iisraellaste poole.
"Juuda kolme üleastumise pärast, koguni nelja pärast ...
sest nad on hüljanud Issanda seaduse ega ole pidanud tema määrusi."
Mõlemad kuningriigid rikkusid kirjutatud Jumala Sõna
ja ta kuulutab neile seetõttu karmi karistust.
- Nad rikkusid erilise lepingu, mille Jumal tegi Iisraeliga,
kui Ta nad Egiptuse orjusest ära tõi.
Jumal valis just selle rahva, nemad pidid hoidma käsku
ja nad rikkusid seda.
- Siin räägitakse ka reaktsioonist. "Te põlgate seda, kes räägib tõtt."
Täpsemalt öeldakse, et kui Aamos hakkas kuulutama
meeleparandust Iisraeli rahvale, reageeriti järgmiselt:
"Sina, nägija, mine, põgene Juuda- maale, söö seal leiba ja ennusta seal!
Peetelis ei tohi sa enam ennustada, sest see on kuninga pühamu
ja kuningriigi tempel."
- "Hangi oma leiba seal."
See on üsna irooniline lause Aamose raamatus, mis tegeleb
majanduslike üleastumistega, ebaõiglusega,
millega rikkad vaeseid rõhuvad.
Nüüd ütleb veel preestergi, et mine hangi oma leib mujalt.
See on üsna karm kohtlemine.
Mees jättis maha oma kodupaiga ja läks võõrsile,
ta jäi küll oma keelkonna ja sama kultuuri keskele,
ning kuulutas Jumala Sõna ja rahvas ei tahtnud kuulata.
- Täna 2800-aastast teksti ja prohveti tegevusest lugedes
on kiusatus jäädagi ajaloo juurde.
Kuid kas tänapäeval pole samuti, et nagu nemadki põlgasid seda,
kes räägib tõtt, ei taha ka meie tõde kuulda.
Ma ei taha kuulda, mida Jumal ütleb.
Prohvet on alati raske tegelane.
- Tõerääkija on seda alati. Eriti tõe, mida kuulutab Jumal.
Mõni võib esitleda erinevaid tõdesid või fakte maailma kohta -
majanduse, turu ja teiste eluvaldkondade kohta,
ja see ei liiguta meid eriti, kuid kui keegi ütleb:
"Oled üleastuja, oled Jumala ees süüdi!",
tabab neid kohtumõist.
Siis läheb nägu punaseks ja tekivad muud reaktsioonid.
Tavaliselt on siin kaks võimalust - paadumus või patu tunnistamine;
võime hakata seda õigustama või alandame ennast Sõna alla.
- Raamatus viis see selleni, et nad muutusid religioosseks.
Väliselt teeniti küll Jumalat,
kuid siis järgnes ehk raamatu sügavaim tekst.
Issand ütleb Aamose kaudu: "Ma olen teie pühadest nördinud,
ma põlgan neid ja ma ei salli teie koosolekute lõhna ...
Saada ära mu eest oma laulude kära, ma ei taha kuulda su naablite mängu."
- Tõesti karmid sõnad. Jumal keeldub üht rahvast kuulmast.
Jumal ei taha kuulda neid, kui nad palvetavad
ja arvavad, et lähevad Jumala ette.
Siin on taustaks vähemalt 200 aastat kestnud ebajumalateenistus
valedes templites, kus poleks tohtinud teenida
ega ohvreid tuua. Neil olid valepreestrid,
kes polnud seatud Jumala sõna ja korra kohaselt.
Kogu jumalateenistuse kord oli vale, kuigi vorm võis õige olla.
Toodi ohvreid, kuid pole teada kui õigesti seda tehti.
Vorm oli mingil määral säilinud, kuid Jumala sõnul oli see asjatu.
- Tänapäeva kontekstis meenub siinkohal kaks asja.
Soomeski peetakse veel pühasid, kus kirikud täituvad rahvast.
Aga äkki on see olukord, kus Jumal ütleb,
et Ta vihkab meie pühasid.
Miks Ta neid põlgas? Miks oli nende jumalateenistus vale?
Milles Aamos neid süüdistab?
- Vormilises jumalateenistuses. Selles, et usk ja elu ei kattunud;
et nende jumalateenistus oli Jumala seadusega vastuolus,
kogu nende lähtekoht oli vale.
Inimesed ei pöördunud südamest Jumala poole,
vaid ehitasid selle kõrvale endale sobiva religiooni,
mis näis toetavat nende üleastumisi, eriti mis puudutab valitsevat klassi.
Tänapäeval ei ole iseenesest vale, kui inimesed tulevad kirikusse
üksnes pühadel. On parem, et nad üldse tulevad.
Küsimus on selles, kuidas jumalateenistust peetakse.
Kas seal kuulutatakse puhast Jumala Sõna,
kas teostatakse sakramente nii nagu peab?
Küsimus on jumalateenistuse sisus.
Inimene, kes käib kirikus üksnes jõulude ajal,
võib kuulda Jumala Sõna, parandada meelt
ja tulla järgmisel pühal uuesti.
Ei ole iseenesest vale, kui inimene käib harva kirikus.
See pole muidugi hea ja on selles mõttes vale,
et ta jätab tulemata koguduse koosolekule;
see räägib midagi tema usu kohta.
Pigem tuleks vaadata, mis teenistusel toimub.
Kas seal kuulutatakse Jumala Sõna, kas seal toimitakse Sõna järgi?
Aamose ajal seda ei tehtud.
Teine küsimus on, kas jumalateenistus kannab vilja.
See puudutab ehk enam harvemini käijaid,
kuid ka neid, kes käivad iga nädal.
Tuleme kohale, see on üks religioosne sektor meie elus
ja pärast seda ei oma see mingit tähendust.
- See on üsna julge väide tänapäeva kohta.
Lõuna kuningriik pidas põhja rahvast liberaalideks,
kuna nad olid loobunud Jumala sõnast ja neil olid vasikakujud.
Oma jumalateenistust nad pidasid õigeks.
Tänapäeval on samuti neid, kes kiidavad takka,
et see väline jumalateenistus on jah seal kirikus,
kuid meil on siin korralikud ülistuskoosolekud ja õiged asjad.
Siis küsib Aamos: kuidas teie eluga lood on?
On seal samasugust ebaausust, julmust, valetamist, truudusetust,
abikaasa hülgamist jne?
Tegelikult ei pääse keegi meeleparandussõnumi eest pakku.
- Ja ei peagi pääsema.
Üldisemalt vaadates peabki see neile asjadele osutama.
Küsimus on selles, mida patuga tehakse.
Patt on igas koguduses, igas inimeses ja kristlases,
isegi kõige parimais. See ilmneb meis erinevail viisidel.
Kuidas sellega tegeletakse? Kas see tunnistatakse patuks,
või püütakse seda ära seletada või sellega elada,
seda isegi aktsepteerida, ilma et tuldaks ausalt Jumala ette
ja öeldaks: "Selline ma olen, nende pattude ja muuga.
Issand, puhasta mind.
Anna oma Püha Vaim, et võiksin sellega võidelda."
See puudub neil, kelle vastu Aamos kuulutab.
Elu läheb vanaviisi edasi.
Oinad ohverdati ära, aga pärast ei juhtunud midagi.
Samad üleastumised jätkuvad.
- Üks pastor rääkis, et viibis üritusel,
kus oli palju ülistuslaule ja ülev meeleolu.
Ta tundis, et peab rääkima patust ja meeleparandusest
ning kogu see atmosfäär kadus.
Äkitselt polnud enam nii tore, kui konkreetselt patust räägiti.
Otsustav on see, mida pattudega tehakse.
Siin on üks tugev õhutus. Kõigepealt öeldakse:
"Aga te ei pöördunud tagasi minu juurde".
Seejärel korratakse kolm korda: Otsige mind, et te jääksite elama!
Mis võimalus siin avaneb?
- Pattude tunnistamine.
See tähendab tunnistamist, et kogu meie elu on vale,
kogu julmus ja jumalateenistus, kõik imelised templid, preestrid
ja ohvrid on viimased 200 aastat olnud ebajumalateenistus.
Kui keegi ütleks, et mõni suurkirik on viimased 200 aastat vales elanud,
kuigi ma ei usu, et see nii on, kuid kujutleme seda.
Seda oleks väga raske aktsepteerida. Kuid just selles küsimus ongi.
Tuleb tunnistada üleastumisi, paluda Issandalt armu
ja püüelda seejärel selle poole, mis on õige.
Naasta Jeruusalemma templi osadusse, tuua ohvreid seal,
parandada oma elu ja suunata see Jumala Sõnas toodud eeskuju järgi.
- Inimese süda on kaval ja tahab patu väljapoole jätta.
Keegi võib meid kuulates takka kiita: "Jah, Soome suur kirik on langenud,"
mis on ilmselt paljuski tõde,
kuid siis väidetakse, et neil on "ärkamine".
Aamos suunab oma sihiku kõikjale, pole kedagi, kelle kohta ta ütleks,
et neil probleeme pole.
Ta ütleb seda ka keset tuliseimat ärkamiskoosolekut:
Siingi on pattu ja tuleb meelt parandada.
Võiks öelda, et see on täielik käsuseaduse kuulutamine
ja see puudutab alates minust meid kõiki nii siis kui nüüd.
Kas leidsid Aamose raamatust ka evangeeliumi?
- See oli üsna raske, eriti kui ma raamatut kirjutasin.
Aamos kuulutab väga vähe evangeeliumi.
Samas ei saa me käsuseadust ja evangeeliumi kokku segada.
Kus Aamos kuulutab teravat seadust, mis mõistab kohut ja kriibib:
Teete valesti, rõhute vaeseid, peate ebajumalateenistust,
siis ei saa siinkohal öelda: "Pole hullu. Anname andeks."
Seadus on nii absoluutne, et see peabki purustama
ja jõudma südamesoppideni ja näitama, et asjad on paigast ära.
Siis järgneb õhutus: Otsige mind, et te jääksite elama.
Siin on juba lootus.
Jumal ei tahtnud, et need rahvad hävitataks.
Neil on võimalus pöörduda, kui nad kuulevad Issanda sõna.
Meenuvad mitmed salmid Heebrealaste kirjast:
Kui te kuulete tema häält, ärge paadutage oma südant.
Sellised õhutused puudutavad ka kristlasi.
Tunnistage oma patud!
Antakse võimalus meeleparanduseks, pöördumiseks,
öelda Jumala ees: Olen patune. Anna andeks.
- Heebrealaste kiri kirjutatigi meile. - Jah.
- Oma raamatu lõpus tsiteerid:
"Sel päeval taastan ma jälle Taaveti lagunenud koja,
müürin kinni ta praod, koristan ta varemed
ja ehitan ta üles, nagu ta oli muistseil päevil."
Taustal kuulutatakse nii Iisraelile kui võõrastele rahvastele,
et patul on ka tagajärjed.
Kõik nood ümbritsevad rahvad on maailmakaardilt vist kadunud?
- Lõpuksid nad tõesti kadusid, ja ka Iisraeli põhjapoolsed hõimud.
722 eKr hävitas Assüüria kuningas Samaaria ja viis rahva vangi.
Siis sündisid Aamose kuulutatud kohtuotsused.
Raamatu algul mainitud teiste rahvaste kohtuotsused teostusid veidi hiljem,
kuid kõik said oma otsuse kätte.
Jumala Sõna teostub ka selles mõttes.
Aamos kuulutab 8,5 peatükis seadust ja 9. peatüki lõpus alles evangeeliumi.
On huvitav, et seegi põhineb Jumala tegudel.
"Mina teen; mina ehitan; mina parandan;"
Jumal on see, kes teeb; inimesel puudub siin tegija roll.
Kui räägitakse päästest, halastusest, andeksandmisest,
ei nõuta inimeselt midagi.
Jumal ei ütle, et enne tuleb kogu seadus täita, siis saab andeks.
Enne seaduse andmist Jumal päästis rahva.
Esimene käsk ei ole: Mina olen Issand, sinu Jumal,
vaid: "Ärgu olgu sul teisi jumalaid."
Sellele järgneb: Mina olen su Jumal, kes tõi sind välja Egiptusemaalt,
orjuse kojast.
- Ta ütleb: Ma olen sind päästnud, nüüd saad teha seda ja teist.
- Jah. Mõni luteri dogmaatik võib mind nüüd rünnata,
kuid õigeks tegemise ja pühitsuse vahel on vahe.
Jumal teeb õigeks ja annab seejärel seadusega juhtnöörid,
pühitsuse jaoks.
Samas näitab seadus, kui patune on Jumala poolt
õigeksmõistetud ja päästetud inimene.
Taavetist rääkides antakse prohveti suu kaudu kuningale
igavene tõotus tema riigi ja kuningavõimu kestmisest igavesti.
Iisraellased hämmastusid. Nad olid Taavetist loobunud.
Maa jagunemine ca 900 eKr oli just Taavetist lahti ütlemine.
Nüüd lubas prohvet selle sideme taastada.
Naaseme Taavetile antud tõotuse juurde.
Jumal rajab selle kuningavõimu ja hoiab seda alal.
Millal see sünnib?
760 aastat hiljem saab Jumal ise Kristuses Taaveti pojaks.
Seal parandatakse, ehitatakse, antakse andeks;
seal valmistab Jumal pääste kõigile inimestele.
Aamos lõpetab võimsa evangeelse pildiga
Taaveti võsust tärkavast püsivast kuningavõimust.
Aamos naaseb selle juurde: Päästja tuleb, kõik ehitatakse üles.
Tuleb Kristus, kes lepitab inimeste patud,
ja tõuseb üles.
Ootame Tema tagasitulemist, et kõik uueks tehtaks.
- Tänapäeva jaoks on olulisim, ükskõik mis kirikus me ka poleks,
kas keskne on evangeelium Taaveti pojast Kristusest.
- Jah. Ilma selleta pole midagi.
- Aamos kuulutab 8,5 peatükki käsuseadust,
kuid kui ta nii ka lõpetaks, kaotaksime lootuse,
kui mõistaksime, et meil on ka pärast seda veel pattu.
Meil poleks mingit tulevikulootust.
Kogu asja tuum on selles lõpus, kas pole?
- Jah. See annab lootust rahvale, kellele kuulutati varem,
et neil polnud mingit lootust peale meeleparanduse
ja pattude tunnistamise lootuse.
Meie lootus on selles, et Jumal tõesti halastab sellele,
kes Talt seda palub. See lootus jäetakse alles.
Seda näidetakse laiemas perspektiivis igavikule mõeldes.
Aamose kirja lõpp on võimas evangeeliumi sõnum sellest,
kuidas kõik uueks tehakse ja parandatakse kõik,
mis on lõhutud.
- Mainisid enne saadet, et kogu raamat lõpeb sõnadega:
ütleb Issand, sinu Jumal.
Kogu raamatu lõpp ei ole Iisraeli uuenemine,
vaid Jumal. Tema on kõige keskpunkt.
- Täpselt. Kõrvale jääb ka prohvet, kuigi teda vajati sõna kuulutamiseks.
Oluline on, mida Jumal teeb ja mida Ta ütleb.
Tekib vaid küsimus, kas inimene kuuleb.
- Lõpetuseks - ütlesid, et sinu raamatu
"Jumala pilgu all" kirjutamisprotsess oli raske,
kuna pidid isegi seda kuulutust kuulama.
Kas sul õnnestus ka lõpuks evangeeliumist rõõmustuda?
- See oli kergenduseks.
Kui keskenduda pikalt hetkel käsilolevale tekstile ega tea,
mis järgmisel lehel öeldakse, oli väga julgustav lõpuks märgata,
et lisaks oma pühadusele, kohtumõistmisele ja kõikvõimsusele,
kuulutab Jumal oma Sõnas ka Kristuses täielikult teostunud
evangeeliumi armu.
See tekitab usalduse, et seesama Jumal halastas ka mulle,
andis mu patud andeks ja selle kaudu mulle igavese elu.
- Mõeldes tänapäeval sellele meeleparandussõnumile,
on oluline ka täna kinni hoida kirkast, selgest evangeeliumist.
- Muidugi. Kui kuulutame vaid käsku, muutume moralistideks
või millekski muuks kui Kristuse ja Piibli kuulutajaiks.
Kui peame kuulutama Jumala seadust, peame kuulutama sellega koos
ka Jumala tingimusteta evangeeliumit Kristuse ristis ja ülestõusmises.
- Siinkohal on hea lõpetada. Aitäh ja õnnistust sinu tööle!
Aitäh vaatamast!
Meeleparandussõnumit pole kerge kuulata,
kuna see räägib kraapivat tõtt meie mõtetest, sõnadest ja tegudest,
kuid see on esimene samm suhte korrastamiseks Jumalaga,
kui kuulame Jumala kohtuotsust oma elu kohta.
Selle kaudu mõistame, et vajame Jeesuse lepitustööd.
Seda tähendabki kristlane olla: Usun, et Jeesus on lepitanud mind;
olen õige Temas, mitte iseendas.
Seadust ja evangeeliumit võib uurida näiteks pastor Mikko Tiira raamatust
"Jumala pilgu all", mis selgitab Aamose raamatut.
Lugeda võib ka Aamose raamatut. See pole pikk, kuid on samas kõnekas.
Saad raamatu läbi poole tunniga
ja selle sõnum on meile tänapäeval väga kasulik.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni järgmisel nädalal taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri