PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime ühest olulisest Vana Testamendi prohvetist -
Aamosest.
Minu külaliseks pole Aamos, vaid pastor Mikko Tiira.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
- Oled hetkel Türgi Luteri kiriku pastoriks.
Kirjutasid veidi aja eest huvitava raamatu
"Jumala pilgu all", mis seletab Aamose raamatut.
Juhata meid sisse. Kes oli Aamos?
- Aamos oli Vana Testamendi prohvet.
Aamosest endast kirjutab tema raamat vähe.
Teame, et ta pärines väiksest külast Tekoa'st,
mis asub üsna Jeruusalemma lähedal.
Ta oli mingit sorti karjakasvataja ja põllumees,
mitte just kõrgklassist, kuid mitte ka vaene.
Keskklassi mees, kelle Jumal kutsus
ja saatis põhja, Iisraeli kuningriiki Jumala Sõna kuulutama.
- Tol ajal oli Iisrael jagunenud. Palun selgita seda lähemalt.
- Selle juured ulatuvad juba kuningas Saalomoni aega.
Kuningas võttis oma vanas eas Jumala käsu vastaselt
võõrastest riikidest endale naisi
ja langes nende tõttu ebajumalateenistusse.
Jumal mõistis kohut, öeldes, et tema riik jagatakse.
Veidi hiljem, ca 930. aastal eKr, jagunemine toimuski.
Oli aeg valida uus kuningas. Rahval oli kaks kandidaati.
Nad palusid kuningas Jerobeamilt töö- ja maksukoorma leevendamist.
Läks aga vastupidi. Uus kuningas lisas koormat juurde.
Põhjapoolsed hõimud ütlesid seepeale, et neil pole Taavetiga mingit pistmist.
Riik jagunes ja tekkis põhjapoolne kuningriik Iisrael
ja lõunapoolne Juuda kuningriik.
Jeruusalemma tempel jäi Juudamaale.
Sellele tasub Vanas Testamendis mõelda.
Prohvetid hakkavad kuulutama kas Juudas või Iisraelis.
- Mõlemas riigis elavad iisraellased, kuid maa jagunes kaheks.
- Just. Maa jagunes kaheks kuningriigiks.
Iisraeli kuningriiki jäänud põhjapoolsed hõimud käisid endiselt
Jumala käsu kohaselt Jeruusalemma templis ohverdamas.
Kuningas pidas seda poliitiliselt keeruliseks,
rahva identiteedile kahjulikuks, ja rajas Daani ja Peetelisse 2 templit.
Nende juurde püstitas ta härjakujulised ebajumalasambad
ja käskis neid kummardada.
- Milline jumalateenistusreform! - Tõepoolest.
Kõik mõistsid, et see käis Jumala seaduste vastu.
Jumalast ei tohtinud kuju teha, kuid neil oli vasikas nagu kõrbeski,
mille üle Jumal tookord kohut mõistis.
Nad ei ohverdanud Jumala valitud kohas,
Jeruusalemma templis.
Sinna valiti Jumala korra vastaseid preestreid.
Vana Testamendi ajalooraamatud räägivad sellest väga irooniliselt.
Sõnadega "ise valitud päevadel" jne ironiseeriti kuninga valikute üle.
- Oli Moosese raamatutes kirjeldatud Jumala kehtestatud kord,
mille iisraellased ära muutsid ja hakkasid oma religiooni tegema.
- Täpselt nii.
- Aamos oli üks tähtsamaid Vana Testamendi prohveteid.
Neid oli palju.
Kes olid prohvetid? Kuidas sa neid kirjeldaksid?
- Prohvetid on Jumala kutsutud kuulutajad.
Vana Testamenti vaadates oli prohvetitel üsna julm missioon -
tihti kuulutasid nad Jumala kohtuotsuseid.
Nad ütlesid rahvale: "Olete rikkunud Jumala seadust
ja Jumala lepingut teiega. Nüüd tabab teid kohtumõist."
- Prohvetitest kuuldes näib inimestel esimesena meenuvat ennustamine.
Nad teevad sedagi, kuid sina väitsid,
et nad pigem kuulutavad rahvale, kes neid tol ajal kuulas.
- Jah. Seda küll, kuigi säilib ka see pool,
et prohvetid näevad tulevikku.
Tihti leiavad nende üsna täpsed kohtumõistmised,
nagu "teiste rahvaste tulek" jms, aset tulevikus,
mitte alati prohveti eluajal, vaid pigem pärast seda.
Aamos on esimene raamatuprohvet,
ta elas ca 760. a eKr.
Pärast teda algas raamatuprohvetite ahel,
mis meil on Vanas Testamendis Jumala Sõnana kirja pandud.
- Kõik Vana Testamendi prohvetid ei kirjutanud oma raamatut.
Mainitakse vaid nende mõju prohveteina.
Aamose raamatus öeldakse esiteks, et need on Aamose sõnad.
Siis räägitakse, et ta oli Tekoa karjakasvataja.
Kohe seejärel öeldakse 3. salmis, et nii ütleb Issand ja järgneb tekst.
Kumb siin räägib, kas Aamos või Issand?
- Nii üks kui teine.
Jumal ei ilmunud kuulutama Jumalana. Ta tegi seda hiljem Kristuses.
Jumal valis prohveti ja andis talle sõnad, mida rääkida.
Selles mõttes on need Aamose sõnad, kuna tema rääkis neid,
Kas kuulutas või hüüdis, me ei tea, kuid sõnum oli võimas.
Jumal andis need sõnad, seetõttu on need Issanda sõnad.
- Seepärast me neid siin saates ja elus kristlastena loemegi.
Kui need oleks vaid Aamose sõnad kaugest minevikust,
poleks mingit põhjust pidada neid meie jaoks tänapäeval siduvaks.
- Täpselt nii.
Neil võib olla ajalooline väärtus, kuna need räägivad,
kuidas keegi koges mingit olukorda. Kuid mis siis?
Täna kogeme ja tõlgitseme elu teisiti.
Kui küsimus on vaid selles, kuidas inimesed tõlgendavad maailma,
elu ja Jumalat, võime seda teha oma suva järgi.
Küsimus on Jumala Sõnades ühe konkreetse ajaloosündmuse kohta,
kuid seal on ka sellest laiemaid asju.
Sõnade laiemad põhimõtted tulevad esile,
kui veedame tekstiga veidi kauem aega.
- Seda on oluline mõista. Tänagi on inimesi,
kes esinevad erinevates uskudes prohveteina.
See siin on aga Jumala enda sõna tolleaegsete prohvetite kaudu.
- Täpselt nii. Seda erinevust võib võrrelda
ka Uue Testamendi armuandidega.
Need, kellele Jumal annab täna prohvetliku kõne anni
koguduse ehitamiseks, on teisel positsioonil,
kui nood Vana Testamendi prohvetid,
kes on meile Jumala ilmutuse ja Sõnana dokumenteeritud.
- Kas üks erinevus on selles, et nood prohvetid ei eksi kunagi,
kuid tänapäeval võib inimene prohvetlikus kõnes siiski eksida?
- Muidugi. Vahe on selles, mis on Jumala ilmutus
ja mida inimene tol hetkel endaga kaasa toob.
Inimene võib eksida.
Jumalast lähtuv Jumala Sõna aga ei saa eksida.
- Me ei tea, kuidas Aamos ja teised Jumala sõnad said.
Siin öeldakse: Issand Jumal ei tee midagi,
ilmutamata oma nõu oma sulaseile prohveteile.
Lõvi möirgab - kes ei kardaks?
Issand Jumal räägib - kes ei ennustaks?
Lõvi möirgamine võib olla hirmutav kogemus.
Tal oli otsekui sisemine sund seda öelda.
- Jah. See näib Vana Testamendi prohvetite puhul korduvat.
See võib tunduda isegi valusa sunnina nagu Jumal sunniks neid kuulutama
noid kohutavaid sõnu.
Raske on kujutleda, et Aamos või mõni teine prohvet
oleks sõnumit kerglaselt edastanud:
"Assüürlased löövad teil pea maha, oi kui tore."
Sellesse suhtutakse äärmise tõsiduse, isegi kartusega.
See viitab ka õigele suhtumisele Jumalasse.
- Vaatame Aamose sõnumit.
Kohe alguses esitatakse, nagu sa ka oma raamatus osutad,
pikk kohtuotsuste nimekiri naaberriikidele -
Damaskus, vilistid, Tüüros, Edom, Ammon, Moab.
Need olid ilmselt Iisraeli ümber elavad rahvad.
- Jah, rahvad, riigid, linnad.
Kuulutaja nagu teeks ühe ringreisi -
käib mööda ringi ja lõpuks osutab selle keskele,
iisraellaste endi suunas.
Kuulajad võivad mõelda: "Õige, need jumalatud sellid kiusavad meid;
oleme võidelnud nendega sajandeid. Nende üle peabki kohut mõistma."
Seejärel kuulutab aga Aamos, et nemad pole sugugi paremad.
- Selle juurde tuleme veel tagasi,
aga vaatame kõigepealt esimesi kohtumõistmisi,
kus esineb kaasaegse kõlaga asju. Alguses öeldakse:
"Nad on viinud kogu rahva asumisele, et anda neid Edomi võimusesse."
Seejärel räägitakse:
"Sest ta on oma venda mõõgaga taga ajanud
ja on kaotanud oma halastuse, ta on pidanud viha."
Siit nähtub jõhkrus.
Jumal nõuab aru väga konkreetsete asjade eest.
"Te kiusate taga õiget, võtate altkäemaksu
ja tõukate vaesed väravas kõrvale."
Siin räägitakse väärititegemise ja teiste väärkohtlemise patust.
Noil ümbritsevail rahvail ei olnud Piiblit.
Mille alusel neile kuulutati?
- Mõtisklesin sama küsimuse üle.
Mille alusel võib Jumal mõista kohut mingi rahva üle,
keda Ta pole valinud ja kellele Ta pole andnud ilmutust?
Jõudsin kahe järelduseni.
Ühelt poolt on Jumal kõikide rahvaste Jumal.
On vaid üks tõeline Jumal, kes valitseb kõiki rahvaid.
Teiseks, Jumal on kõik loonud.
Loodus, inimeses, ka pattulangenuna, on mingi arusaam õigest ja valest.
Inimene ei tunne oma loomuses täpselt Jumalat,
kuid võib aimata, et on olemas mingi kõrgem jõud,
keda võib nimetada erinevate nimedega.
Selle kaudu võib inimene aimata, et õigel ja valel on piirid,
isegi kui ta neid täpselt ei tea.
Ta võib mõista, et ülim julmus sõjas on vale;
inimeste röövimine ja orjaks müümine pole õige;
isegi kui tal pole Jumala seadust.
Neid teisi rahvaid ei võetagi otseselt vastutusele
Jumala seaduse rikkumise eest.
Räägin oma raamatus neist asjust täpsemalt,
kuid kohtumõistmise otseseks põhjuseks on see,
et kuna maailm on Jumala loodud, Ta on kogu universumi Jumal,
inimene on Tema loodud, on temas säilinud väike aimdus sellest,
mis võiks olla õige või vale.
Selle alusel mõistab Jumal rahvaste üle kohut.
- Kas võiks öelda, et Jumal ütleb rahvaile:
Te teate ise, et julmus, teiste vabaduse röövimine,
ebaõiglus on valed, ja mõistan teie üle kohut selle põhjal.
Te oleksite pidanud õigesti toimima.
- Arvan, et võib.
- Pärast teiste rahvaste käsitlemist, mille vältel iisraellased
võivad hakata takka kiitma: "Täpselt nii. Olete kohust väärt."
Inimeses on alati olemas teise rahva halvustamine
ja võltsrahvuslikkus.
Nimekirja lõpus, pärast Moabi, Edomi ja teistega tegelemist,
ütleb Issand:
"Juuda üleastumiste pärast, ei võta ma oma otsust tagasi,
sest nad on hüljanud Issanda Seaduse ega ole pidanud tema määrusi;
neid on eksitanud nende valejumalad." Samad, kes eksitasid naaberrahvaidki.
"Seepärast läkitan ma Juudasse tule ja see põletab Jeruusalemma paleed."
Nüüd pöördutakse Iisraeli poole.
- Just. Ja pange tähele vahet: Teie olete rikkunud minu seadust.
Need inimesed teadsid, mis on õige, mis vale.
Neile õpetati seda aastasadu; neil oli tempel,
kus preestrid pidid tundma Jumala Sõna ehk Seadust
ja õpetada seda rahvale; neil olid prohvetid,
kes kuulutasid juba enne Aamost, kuidas peaks elama,
kuidas Jumala poole pöörduda, kuidas Jumal patud andeks annab
tolleaegse ohvritoomise kaudu. Nad ei hoolinud sellest.
- Toome selle tänapäeva konteksti.
Inimene, kes pole kunagi Piiblit avanud,
pole käinud kristlikus lasteaias, leerikoolis ega mujal,
teab siiski põhiasju -
teise inimese õigusi ei või rikkuda, ei tohi röövida teise vabadust,
et jõhkrus, ebaõiglus ja valetamine on valed.
Tema vastutab selle eest.
Kristlasel on kahekordne vastutus. Temagi teab neid põhiasju.
Lisaks on tal Piibel, mis Jumala tahet detailselt selgitab.
Seadust rikkudes on meie süü otsekui kahekordne.
- Vastutame Jumala ees selle eest, mis Ta meile andnud on.
Kui Jumal on andnud meile ilmutuse oma tahte kohta
ja me hülgame selle, peame selle eest vastust andma.
Jumal ei nõua meilt aru millegi suhtes,
mida meil on võimatu teada.
- On oluline mõelda, kuidas ma oma elu elan.
Ühine järeldus sellest on, et oleme inimestena vastutavad,
mitte üksnes üksteise ees, vaid ka Jumala ees. Kõik inimesed.
- Muidugi.
Kui mõelda raamatu pealkirjale "Jumala pilgu all",
siis võime püüda end Jumala eest ära peita ja pakku joosta;
inimesed teevad seda endale teadvustamata,
kuid me ei pääse põgenema ja peame tõesti Jumala eest vastutama
selle eest, mida teinud oleme ja kuidas elanud oleme,
mida oleme teinud Jumala Sõna ja tahtega.
- Pärast kohtumõistmise väljakuulutamist
hakkab üks mõte korduma: Jumal on püüdnud Iisraeli äratada,
"aga te ei pöördunud tagasi minu juurde, ütleb Issand."
Seda korratakse mitu korda.
Kuidas sa seda seletaksid?
- Rahvas paadutas end.
Jumal tahtis ja tahtis ja tahtis rahvast vastu võtta
ja neile andestada, kuid rahvas ei tahtnud seda.
Nad tegid oma südame kõvaks, paadutasid end,
ega pöördunud tagasi teele, mis neile oli antud.
Mõtleme vahel, et juudi käsuseadust tuleb lihtsalt külmalt järgida.
Kuid seadusesse on kirjutatud ohvrite kaudu ka arm.
On võimatu teada Jumala motiive,
kuid käsuseaduse rikkumise korral nägi seadus ette patuohvri.
Inimene ohverdab oma patu lepitamiseks.
Käsuseadusse oli integreeritud viis, kuidas Jumalalt andeks saada.
Parimini näeb seda kord aastas suurel Lepituspäeval,
kui templi kõige pühamas paigas ohverdati
ja saadi hetkega Jumala andeksand.
- Rahvad, kellel polnud Jumala erilist ilmutust Piiblis,
polnud selliseid ohvreid, neil polnud andeksandmist.
- Üldises mõttes ohverdasid nemadki erinevatele jumalatele.
Mingi arusaam lepitamisest, leevendamisest on religioonis üldine.
Kui uurime erinevaid usundeid, esineb tihti ohvritoomise mõte.
- Kui tänapäeva inimene, kel pole Piiblit, on aus,
tajub ta põhiasju ja oma vastutust,
kuid ka seda, et on neid rikkunud ja vajab andeksandmist.
- Ja seda püütakse erinevatel viisidel leida.
Islamis tehakse häid tegusid
ja ülejäänu eest hoolitseb Jumal oma armuga.
See on vastupidine kristlusele, mis õpetab,
et otsustavad pole mitte meie teod, vaid Kristuse töö
ja Jumala täiuslik andeksand antakse inimestele kingitusena.
Vana Testamendi ohvrite puhul polnud samuti olulisim tegevus ise;
Seda oli Jumala käsu järgi vaja teha, kuna patt nõudis ohvrit,
kuid sellega kaasnes ka Jumala tõotus andeksandmise kohta.
Suurim töö ja olulisim on see, mida Jumal teeb.
- Rääkisime, et Aamos kuulutas kohtumõistmist.
Millal tuleb evangeelium?
Selle järgi tekib Aamose raamatut lugedes igatsus.
Kas meil mingit lootust ka on?
Kui endalt ausalt küsida:
kas olen olnud aus, kas olen olnud kõigiga õiglane,
kas olen ligimest kuidagi sõnade või tegudega rõhunud,
peame tõdema, et oleme eksinud.
- Raamatu kirjutamine oli raske protsess ja kestis kaua.
Püüdsin leida õiget sõnumit.
Kui Jumala seadust pikka aega silme ees veeretada,
kui tahame olla ausad, isegi kui see alati ei õnnestu,
kuna käsuseadus on niivõrd karm; kui sellele mingi võimalus anda,
näitab see, et ega kirjutajagi puhtalt pääse.
Käsuseadus on niivõrd absoluutne, et paneb kõik paika.
Kartsin, et hakkan kirjutama evangeeliumi kuskile,
kuhu see ei kuulu.
Ma ei tahtnud tühistada Jumala absoluutset käsku
ja öelda: ikka saad andeks. Jumal annabki andeks,
kuid seda ei saa segada sinna, kus kuulutatakse seadust.
Kui tahame keset seda kõike evangeeliumi leida,
siis seondub see õhutustega tagasi pöörduda.
Miks õhutaks Jumal pöörduma, kui Ta igal juhul kohut mõistab?
See on võimalus, kus tagasi pöördudes ja ebajumalaist loobudes
naastakse osadusse tõelise Jumalaga, on Tema valmis vastu võtma.
Ta ei ole despoot, kes mõistab vältimatut kohut,
tapab ja saadab hukatusse.
Ta on püha Jumal, kes armastab ja ootab inimest;
kedagi, kes palub: Anna mulle andeks!
- Vanas Testamendis on ka kirjakoht, kus öeldakse,
et Jumal on kannatlik, pikameelne, Tema heldus on suur.
Meid kutsutakse tagasi sellise Jumala juurde.
- Täpselt nii.
- Aitäh vestluse eest Aamose raamatu ääres!
Tuleme selle raamatu juurde järgmises saates tagasi,
kuna mõned huvitavad asjad jäid veel käsitlemata.
Vahepeal soovitan soojalt sinu raamatut "Jumala pilgu all",
mis avab Aamose raamatut.
Arvan, et oleme palju kaotanud, kuna kristlikes kogukondades
ei loeta enam eriti Vana Testamendi raamatuid.
Aitäh, et selle kirjutasid, ja soovitan soojalt kõigile.
Õnnistust sinu ellu! - Aitäh.
- Aitäh teile, head vaatajad, et olite meiega.
Tegelesime Aamose raamatuga. Selle sõnum on karm.
See mõistab meid hukka ebaõigluses, jõhkruses, armastusetuses.
Kuid selles on ka imeline õhutus naasta Jumala juurde,
mis tahes rajal me parajasti oleme.
Jumal ootab meid koju tagasi ja Ta on armuline.
Neid teemasid võib uurida raamatust "Jumala pilgu all" (soomekeelne)
ja Aamose raamatust, mis pole sugugi pikk.
Lugesin selle eile õhtul vaid poole tunniga läbi,
kuid sellest on palju ammutada.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri