CAFÉ BIBELN
Välkomna åter till Café Bibeln!
Idag talar vi om två stora religioner -
och om skillnaderna mellan dessa.
Vi talar om kristendom utgående från Bibeln och om islam.
Min gäst är en expert på islam som -
hela sitt liv arbetat inom den muslimska världen.
Han har nu senast arbetat som pastor vid den -
lutherska kyrkan i Istanbul.
Risto Soramies. Välkommen till programmet!
Du har faktiskt hunnit leva bland och studera -
den muslimska världen i snart 40 år.
Först i Tyskland och sedan i Istanbul, Turkiet.
Under åren i Tyskland var jag också -
hela tiden i kontakt med Istanbul och vi var -
med familjen också två skilda år i Istanbul under tiden i Tyskland.
På tal om islam så kommer jag ihåg en sak som du -
sagt som är viktig också för det här programmet.
När vi talar om vardagen så bör vi komma ihåg -
att alla människor är skapade av Gud.
Vi har samma bekymmer, samma vardagliga sysslor -
samma förhoppningar och rädslor -
oberoende av om vi är kristna eller muslimer.
Jag tycker att det var en bra påminnelse -
som tar bort alla tankar om överlägsenhet.
Du är säkert av samma åsikt fortfarande?
Jag är verkligen av samma åsikt.
För mig är islam människor som jag känner. Det är islam för mig.
Trots att jag läst många böcker om -
islam och det är ju också nödvändigt men islam -
innebär för mig människor.
Människor som många är vänner och goda bekanta till mig.
I det här programmet studerar vi inte -
den här vardagliga, mänskliga aspekten -
utan mer läran och innehållet i tron.
Ytligt sätt så säger vi idag: -
"Tro, som tro, de är alla ungefär likadana.
De har alla t.ex. en helig bok."
Vi kan utgå från det. Vad är den väsentliga -
skillnaden mellan t.ex. Bibeln och Koranen?
Koranen är muslimernas heliga bok och Bibeln är för oss Guds Ord.
Här har jag Nya Testamentet och Koranen, båda på finska.
Koranen är lite större än NT men mindre än hela Bibeln.
En av de större principiella skillnaderna mellan dessa är att -
Koranen inom islam är ett föremål för tro.
Vi kristna förlitar oss också på Bibeln och räknar med att -
det är Guds Ord, ofelbart och tillförlitligt.
Men objektet för vår tro är Jesus Kristus som Ordet talar om.
I islam ingår Koranen i trosbekännelsen -
inte i den allra kortaste men de trossatser -
som varje muslim måste tro på.
Men om vi ser på Koranen som en bok -
så har den en helt annan uppbyggnad.
I Bibeln följer händelserna på varandra kronologiskt och -
det är också mycket viktigt för själva budskapet i Bibeln.
Bibelns budskap är en frälsningshistoria som -
kulminerar i Jesu liv, död och uppståndelse.
Koranen i sin tur undervisar mer om principer.
I Koranen talar man också om för oss -
kända profeters eller trospersoners liv men -
bara som exempel för att stöda samma princip.
Här finns inte ingen frälsningshistoria.
Uppläggningen är sådan att Koranen -
innehåller 114 suror, avsnitt -
av olika längd och de har ordnats efter längd.
Först kommer de längsta och sedan de kortare.
Därför är det svårt för någon som aldrig -
tidigare läst Koranen att komma in i den.
Därför att vi antar att händelserna följer -
en viss ordning precis som i Bibeln.
I Bibeln är Kristus det huvudsakliga ämnet i varje bok.
I Nya Testamentet är Jesus huvudpersonen i varje bok.
- Tar man bort Kristus så finns inget kvar.
- Du som har läst båda två, vad upplever du att -
är Guds budskap till dig i Nya Testamentet?
Jag är ju naturligtvis en kristen. En kristen som -
hört evangeliet, som Gud givit tro -
är ju Bibeln mycket viktig och pålitlig -
och blir i praktiken en bok som man relaterar -
till på ett annat sätt än till någon annan bok.
Den som aldrig läst Koranen förut kan hitta lite -
konstiga saker i den och kan börja skratta åt den.
Men jag säger att det inte lönar sig att förkasta den helt pga. det här.
Det är en seriöst skriven bok och den innehåller -
mycket allmänmänskligt -
och religiöst tal och tänkande som i sig är korrekt.
Men Koranen ger inget svar till syndaren.
Om människan är syndig så är det lönlöst att söka svar i Koranen.
Många muslimer säger till mig, Risto, du är -
en bra man - varför blir du inte muslim?
Då svarar jag: "För att jag inte är en bra man, jag är syndig."
Koranen ger mig ingenting.
- Vad ger då Nya Testamentet dig i egenskap av syndare?
Det att Jesus också säger: "Älska Gud över allt annat -
av hela din själ och ditt förstånd och -
din kraft och din nästa som dig själv."
Vi tror att Jesus så öppnar Guds rike för oss -
men det är tvärtom så att Han stänger det -
för jag har inte gjort det här -
hur jag än försöker så klarar jag inte av det.
Jag kan vara artig mot min nästa, jag tycker -
om dem men älskar dem inte som mig själv -
eller Gud av hela mitt hjärta och hela mitt allt.
Jag är tvungen att konstatera att jag är en fullkomlig syndare.
Nu säger då Bibeln att Jesus Kristus har blivit min rättfärdighet.
Syndaren får en Frälsare som gjort allt för mig.
Det betyder att alla synder blivit förlåtna.
Varken mina onda eller goda gärningar -
utan Kristi goda gärningar räknas mig till godo.
Ingenting sådant finns ju i Koranen, -
det är ju omöjligt att vänta sig något sådant i den.
När vi talar om synd, finns det något sådant -
i islam som syndafall, att människan är syndig.
Jo, det finns det, men mellan -
kristendom och islam finns stora skillnader -
t.ex. Kristus. I islam talas också om Kristus Jesus -
men en annan stor skillnad är läran om människan -
och om synden - om att falla i synd.
Enligt Bibeln förstörde syndafallet precis allting.
Människan i sin olydnad och stolthet ville -
bli som Gud och förstörde allting.
Varför det här hände vet vi inte men det hände.
- Och det förstörde helt vår relation till Gud.
Gud sa att idag ska ni döden dö, det var ingen -
fysisk död men en andlig död som innebär en skilsmässa från Gud.
I Koranen talar man också om Adams och Evas syndafall men -
det var ingen stor katastrof utan en mindre händelse som -
inte förändrade relationen mellan Gud och människa.
När stjärngossarna sjunger om en stor -
eländig synd som krossade himlen -
så var Herren Gud tvungen att stiga ner ...
Det är en så kristen sång som bara är möjligt.
I Koranen eller islam skulle den inte passa på -
något sätt, det skulle närmast vara att häda.
Att vår synd skulle kunna påverka Gud.
Kunde vi alltså säga att för oss kristna är -
synden en mycket större och allvarligare sak?
- Absolut!
Då räcker inga egna gärningar, överlåtelse eller försök.
Det är som en sjukdom som jag inte kan något åt.
Människan kan rädda sig själv lika mycket -
som en död kan uppväcka sig själv från döden.
Det måste komma utifrån - från Kristus.
Kristus, som du säger, är svaret för -
syndaren - Han nämns ju också i Koranen.
Vad säger man där om Kristus?
Koranen talar mycket respektfullt om Jesus och om Jesu mor.
De håller fast vid jungfrufödseln och -
när man i vissa kyrkor börjat bortförklara -
jungfrufödseln så har muslimer kunnat försvara den.
Man respekterar Jesus som en stor profet -
och jag tror att Muhammed själv -
tänkte att Jesus var den största profeten.
Först i slutet av livet började han tänka att han själv var störst.
I början var Jesus den största profeten också för honom.
Men han har förstått Jesus fel, bara som den största profeten.
När man talar om Jesu skamliga död -
korsfästelse var ett ytterst skamligt sätt att dö.
Muhammed vill försvara Jesu heder och förnekar -
döden på korset. Aldrig i livet blev Jesus korsfäst!
Någon blev korsfäst istället för Honom.
Läran om Gud är olika, inom islam är huvuddoktrinen att Gud en.
Vi talar ju också om att Gud är en.
Inom islam är det fråga om ett ännu tydligare än ett matematiskt begrepp.
Det kan inte finnas något som Fader, Son och Helig Ande.
Man ser det som ett stort andligt brott att tala om -
att Gud har en son. Jesus är inte Guds son eller Gud.
Han är heller inte frälsare men en god lärare.
Inom kristendomen har vi den märkliga -
för många märkliga, utifrån sett, undervisningen om treenigheten.
Jesus är fullkomlig Gud.
Jo det här är den s.k. treenighetsläran men -
egentligen borde man tala om treenighetsdeklarationen.
Bibeln deklarerar glädjebudskapet om att Gud är treenig.
När Jesus dog på korset så var det inte någon väldigt bra människa -
som dog utan det var Gud själv som gick dödens väg.
Inte en tredjedel av Gud utan Jesus är hela Gud.
Men vi kan inte säga att Fadern eller den Helige Ande dog, Sonen dog.
Gud själv gick i döden. I Upp står det på -
originalspråket att det slaktade lammet sitter mitt på tronen.
Alltså vem är det som sitter där -
jo, Gud själv. Han är det slaktade lammet.
Ännu om försoningen.
Jesus, Guds Son, kommer och tar vår plats.
Straffet borde komma på oss, syndiga människor inför Gud som är helig.
Men Kristus tar vår plats. Han dör istället för oss.
Är det här en sådan sak som har varit svår att -
förstå för de vänner som du varit i kontakt med?
Jo, de säger att det här är ju fel och på sätt och vis är det ju fel.
Men eftersom Gud gör det är det rätt. Guds sanning är absolut.
Om man tänker i mänskliga fair play -
termer så är det ju inte rättvist att straffet läggs -
på någon annan men det är ju Gud själv som gör det.
När den här sanningen går upp för någon muslim -
så öppnas en helt ny värld för honom.
Vi har också lärt känna dessa som upptäckt den här sanningen.
Nu på senare tid har det också uppträtt kristna -
teologer som attackerat försoningsläran.
Tanken på att Fadern skulle skicka sin Son till att lida... -
Man har t.o.m. använt ganska kraftiga uttryck för det...
Innebär det då inte att man glömmer treenighetsläran?
Gud ser inte utifrån på en person som är utsedd att offras -
utan det är Gud själv som är i Kristus.
I början av Johannesevangeliet talas om att i begynnelsen -
var Ordet och Ordet var hos Gud och Ordet var Gud.
Alltså att Ordet är Jesus.
Det är treenighetens glada -
budskap att Gud gör inte något med -
vänstra eller högra handen utan -
med båda händerna, helt och hållet.
Så totalt som det bara kan ske.
- Här är det en helt annan sak om man -
säger att jag skulle ha sårat dig och du lät någon annan betala.
Men om du av någon anledning skulle ta på dig -
lidandet och vara beredd att betala priset.
Det här är omöjligt för religionsfilosofin, därför -
att Gud definieras så att Gud inte kan göra detta.
I bästa fall kan man då definiera islam som en religionsfilosofi.
Till det kommer naturligtvis också folktro -
o dyl som alla religioner innehåller.
Med teologiska begrepp kan man säga att islam är en religionsfilosofi.
Koranen använder ett sådant begrepp att det -
inte passar sig för Gud att göra så här.
Enligt Bibeln frågar inte Gud vad som -
passar sig för Honom att göra, Han gör.
Vi fogas till det här genom tron.
Hur förstår man begreppet tro å ena sidan -
inom kristendomen och å andra sidan inom islam?
Här finns det tyvärr eller förståeligt nog -
skillnader också mellan kristna.
Men låt oss säga...
Inom islam finns det sex punkter som -
muslimen måste tro på, det är trons lag.
Man tror på Gud, en Gud.
De heliga böckerna, de kan komma i lite olika ordningsföljd.
Gamla Testamentet, Nya Testamentet och Koranen.
Enligt deras trosuppfattning är Bibeln förfalskad.
Den har funnits någon gång.
Profeterna vilket också inbegriper Jesus.
Sedan tror man att både gott och ont kommer från Gud.
Man tror på de yttersta tiderna, evigheten och den yttersta domen.
Vänta litet, det här var bara fem, jo, änglar tror man också på.
Det här är alltså trons plikter.
Den bibliska tron... Hit hör naturligtvis -
också olika saker som man tror på det kan vi inte utesluta.
Till trons väsen hör att vi tror att Gud inte ljuger.
Luther säger att Jesus säger: "Jag döper dig i Faderns -
Sonens och den Helige Andes namn" och Jesus ljuger inte.
Jag har också blivit döpt och vi kan -
förstå det som så att Gud inte ljuger.
Tro är inte endast att tro att det är sant, utan en -
fullständig tillit till att Guds löften håller streck.
- Jag litar personligen på löftet att: -
"Dina synder är försonade för Kristi skull."
Det här är trons kärna, att man -
deklarerar att Kristus dött för din skull och -
för min skull, inte bara för vår skull.
Du talade om det eviga livet.
Är det gemensamt för kristendomen och islam -
att det kommer en yttersta dom och därefter följer evigheten?
- Jo, inom islam finns det rent formellt mycket bibliskt tänkande.
Vi har Skapelsen: Gud har skapat världsalltet -
och människan genom sitt eget beslut.
Inte till sin egen avbild men dock till en alldeles egen position.
Och sedan framträder Han som domare vid tidens slut.
Människan måste svara för sitt liv inför Gud -
och det har eviga konsekvenser.
Det finns ett paradis. Vi talar om himlen. Inte riktigt samma sak men -
i alla fall en lycklig evighet.
Eller helvetet, ett evigt straff.
Inom islam skäms man inte för att tala -
om dessa saker som man i kyrkan ibland skäms att tala om evigheten.
Vi kan inte förstå varken islam eller -
evangeliet om vi glömmer den yttersta domen.
Vi kan se på allt utifrån ljuset av den yttersta domen.
Hur vi har klarat av det här livet?
Gud står där och vi måste stå för vårt liv inför Gud.
Hur klarar jag mig då?
Båda har samma fråga men helt olika svar.
- Har du någonsin diskuterat med dina -
muslimska vänner om hur man klarar sig där?
- Jo, det har jag många gånger och då kommer man -
till saken när man talar om den yttersta domen.
Om man talar om täckandet av kvinnors hår och -
dylika bisaker så kommer man aldrig till saken.
Inte heller är Guds egenskaper den viktigaste frågan.
Men om man talar om den yttersta domen så talar vi om trons kärna.
Också muslimen talar om nåd, att han -
räddas genom nåd, en ärlig muslim erkänner -
att han inte klarat av att vara fullkomlig.
Men Guds nåd betyder en annan sak inom islam och i evangeliet.
- Vilken är skillnaden?
- Inom islam uppfattas Gud ungefär som -
en välvillig kung eller regent som -
ser på sina undersåtar med förståelse, -
de är svaga och han förlåter dem i sin godhet -
han ser inte till alla deras fel.
Men enligt evangeliet är nåd det som vi redan talat om -
Gud lämnar oss inte ostraffade men att -
Han tar straffet på sina egna axlar.
Han offrar sitt eget blod för oss.
Nåden är ingen attityd utan Guds gärning för vår skull.
Man kan inte heller tala om Guds nåd utan att tala om Kristus.
- Nej, det förekommer inte. Nåja, det är också -
nåd att vi får sol, regn och allt möjligt annat.
Men i avseende på försoningen är det onödigt att tala om nåd utan Kristus.
Det är att helt vilseleda, ett totalt svek.
I den här bemärkelsen har något skett också i vårt land -
med det kristna budskapet. Man talar nog allmänt om nåd -
men det uttryckliga budskapet om nåden -
som är Kristus för oss, det hör man inte längre så ofta.
- Jo, och det beror också på det att man inte tar evigheten på allvar.
Då kan man säga allt möjligt vackert som att: -
"Det är inte så farligt", och kallar det nåd.
Men det är bedrägeri, man bedrar de människor som behöver nåd.
Därför att det finns en giltig nåd som -
håller därför att du är syndig och jag är syndig.
Men det finns en frälsare som har dött -
för dig och för mig. Straffet är betalt.
Du behöver inte betala - ta emot förlåtelsen.
Tack, Risto Soramies för att du kom hit för att tala om det -
här ämnet och jag önskar dig goda år framöver -
här i Finland och var du än rör dig.
Tack kära tittare för att ni var med oss här i Café Bibeln.
Guds nåd är det samma som Kristus och -
det som Han gjorde och är för oss.
Det är den egentliga och unika pärlan -
den är hela skatten i kristendomen.
Det här vill vi också föra vidare var vi än rör oss.
Ha en välsignad vecka och så ses vi igen om en vecka i Café Bibeln!
Översättning: Himlen TV7