PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime sellest, miks peavad kristlased usku kaitsma
ja mida see tähendab.
Samas räägime ka huvitavast peagi Soomes toimuvast üritusest.
Minu külaliseks on teoloogiadoktor Vesa Ollilainen.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
- Oled meil varemgi külas olnud ja tore, et said taas tulla.
Alustame 13.-15. aprillil Ryttyläs toimuvast üritusest "Alati valmis!".
Mis üritus see on?
- Ryttyläs on aastaid toimunud kevaditi üritus,
kus süvenetakse sellesse, miks tasub kristlane olla;
kuidas seda meie ajal põhjendada ja kaitsta
ning kuidas sõnumit levitada?
Tänavu on teemaks "Alati valmis", mis viitab 1. Peetruse kirjakohale,
kus meid õhutatakse olema alati valmis oma lootuse alusest
vastust andma.
Meil on lootus, sellel on alus ja nüüd uurime, mis see alus on,
et võiksime inimestele vastata.
- Tänavuse ürituse välismaiseks peakülaliseks on
Willam Lane Craig. Kes ta on?
- Ta on USA-st pärit filosoofia- ja teoloogiadoktor,
kes on kirjutanud palju raamatuid,
eelkõige on tema erialaks aga apologeetika
ehk kristluse kaitsmine.
Ta peab regulaarselt väitlusi uusateistide, ülikooliprofessorite,
ja moslemitega põhiteemadel - kas Jumal on olemas,
kuidas on võimalik teada, et Jeesus tõusis surnuist üles,
mis on kristluse sõnum jne.
Nii on ta väga tuntuks saanud.
Internetis, YouTube'is leiab tema nime alt igasugust materjali.
- Ta on väidelnud maailma juhtivate ateistidega -
Dawkins'i, Denneti ja teistega.
- Dawkins'iga tal väidelda pole õnnestunud,
kuna too on järjepidevalt keeldunud kõigist debattidest temaga.
Paljude teistega on aga debatte peetud.
Viimati viibis ta sügisel paar nädalat Inglismaal
ja nüüd tuleb Põhjamaadesse.
Ta külastab Soomet, Rootsit, Norrat ja Taanit,
kus toimub erinevaid üritusi.
Oleme rõõmsad, et ta ka Soomet külastab.
- Helsingi Ülikoolis toimub samuti väitlus,
kus ta kohtab mingi ateistiga.
- Püüame seda korraldada jah, vaatame, mis välja tuleb.
- William Lane Craig kirjutas üle 400-leheküljelise raamatu
"Reasonable Faith". Kuidas sa seda tõlgiksid?
- Ehk "Mõistlik usk" või "Põhjendatav usk".
Selle sõnumiks on, et kristlus pole hüpe tühjusesse -
tuleb mingi sõnum ja võtan selle vastu,
teadmata, kas seda on võimalik põhjendada; lihtsalt usun,
see on mu isiklik valik.
Nagu näiteks vaniljejäätise eelistus.
Pealkiri rõhutab, et võime asju uurida,
nendega tutvuda ja jõuda järeldusele,
et kristlus on meie reaalsusele parim seletus
ning pakub elu suurimatele küsimustele parimaid vastuseid,
Jumal on tõesti olemas ja Jeesus on surnuist üles tõusnud.
- Ta lükkab juba 1. peatükis ümber nagu suudaks inimene end
mõistuslikult jumalariiki arutleda.
Tema sõnul on see alati Jumala Sõna ja Püha Vaimu töö.
- Nii see on.
Ta tunnistab sellest oma raamatus ja igaüks võib oma elus kogeda,
et inimene on tervik; ei piisa üksnes argumentidest.
Ta ütleb raamatu lõpus, et tähtsaim vahend
Jeesusest rääkimiseks oled sina ise -
reaalse usuelu elamine, selle kaitsmine
ja kristlasena elamine maailmas.
Jumal kasutab neid kõiki.
- Kirjastus "Uusi tie" avaldab sellest raamatust
ühe populaarteaduslikuma variandi. Antud versioon on väga keeruline.
Lihtsam soomekeelne tõlge "Ärkvel" avaldatakse Craig'i saabumise ajal.
13.-15. aprillil toimub siis üritus.
Craig keskendub oma raamatutes ja väitleb kahel erineval teemal.
Üks neist on jumalatõestused. Milline on nende koht
kristlikus kuulutustöös või usu kaitsmises?
- Mitte ehk niivõrd kristlikus kuulutamises,
kus õpetatakse peamiselt Piiblisõna.
Kuid teatud kontekstis võib sellest palju kasu olla.
Näiteks ülikoolimaailmas väidetakse, et Jumalat pole
ja Temast on võimatu midagi teada.
Elame ühiskonnas, kus tõstab pead uusateism
ja kus Jumala olemasolu peetakse iseenesestmõistetavalt
tagurlikuks küsimuseks, või väidetakse,
et kui Jumal on, siis ta on kurat.
Sel juhul võivad jumalatõestused avada inimeste silmi nägema,
et neid teemasid on pikalt uuritud, on olemas häid argumente
ka väljaspool Piiblit.
Kui väita tänapäeval inimesele, et usume Jumalasse,
kuna Piibel ütleb nii, see ei toimi.
Piibel ei ole inimestele autoriteene teos,
ei jumalik ega Jumala inspireeritud. Tuleb leida muid põhjuseid.
Sel juhul võivad toimida jumalatõestused.
On teinegi valdkond, kus need võivad kasulikud olla.
Kui käsitleda Piibli tõelisust, on lähtekohaks see,
et iga inimene tegelikult tunneb Jumalat,
teab oma südames, et on olemas Looja.
Ta ei tunne Teda ehk Piiblis näidatud tervikuna,
kuid midagi on võimalik Jumala kohta teada.
Selle lähtekoha puhul esitlevad jumalatõestused fakte,
et on keegi, kes on kõige põhjus, moraali kõrgeim mõõt,
millel rajaneb meie arusaamine õigest ja valest.
Seejärel püütakse neid argumente ümber lükata,
leida paremaid seletusi ja väita, et asjad ei toimi nii.
Seejärel toimub arutelu ja lükatakse ümber vastuväited.
Mingil hetkel jõuame olukorda, kus mõistetakse,
et jumalatõestuste ümberlükkamiseks kasutatavad argumendid
nõuavad rohkem usku kui argumendid Jumala olemasolu poolt.
Miks see nii on? Nii võib jõuda järeldusele,
et peamine põhjus Jumala olemasolu eitamiseks
ei ole argumentide puudus, vaid umbusk südames,
mis tahab alati leida teisi põhjuseid tegelikkuse seletamiseks.
- Raamatus "Reasonable Faith" on üks huvitav peatükk,
mille teema olete kaasanud ka "Alati valmis" üritusele Ryttyläs -
elu ilma Jumalata on mõttetu, elu mõte kaotab tähenduse.
Mis sa sellest argumendist arvad?
- Mõte pole selles nagu inimene ei saaks elada meelepärast elu.
Aga kui küsitakse, miks sa elad
või miks peaksin andma osa rahast Aafrika näljahädas vaestele
või tervishoiu arendamiseks kuskil, mis käsib mul seda teha?
Ilma Jumalata on raske leida, mis meid kohustab.
Miski võib mind selleks sundida, mis ei ole väga meeldiv.
Kui inimene on juhuslikult tekkinud, pole sellelgi mingit mõtet.
Mõttes elu meeletusest ilma Jumalata on see,
et Jumalat kõrvale heites kaovad hea elu põhjused.
Professor Tapio Puolimatka väitel kaovad ka mõtlemise põhjused.
Miks usaldaksime ilma Jumalata oma võimet tegelikkusest aru saada
või oma mõistust.
Jumala olemasolu ja kõik, mis sellest lähtub -
inimene isikuna, ainulaadsena, inimväärikus jms -, on vältimatud.
Elame pidevalt nende järgi, isegi kui eitame Jumala olemasolu.
- Kas mõte elu meeletusest ilma Jumalata võib lähtuda sellest,
et surm ootab igaüht individuaalselt ja ka universumi?
Kui ei oleks igavest elu, viimset kohtupäeva ega Jumalat,
tühistab surm kõik olemasoleva ja sellest ei jää midagi alles.
Sel juhul pole ju mingit vahet, kas oled elanud hästi või halvasti,
õigesti või valesti, kuna kõik lõpeb sama vaakumiga.
- Jah. Lõpptulemus on sama.
See on olnud üks inimkonna karje, et kui maailm on täis kannatust,
võiks ju olla keegi, kes sellega midagi ette võtaks.
Vastasel juhul pole elus midagi meeldivat.
Miks ohverdas ema Teresa kogu elu Indias pidalitõbistele?
Miks ma ei võiks siis üksnes endale elada,
hoolimata teistest, ja keskenduda oma vajaduste rahuldamisele?
Meie ühiskond näitab Jumala kõrvaleheitmisie sümptomeid -
noored ei tunne end hästi, ühiskond laguneb, pere ei toimi.
Jumala surnuks kuulutamise viljad on järjest enam näha.
Keegi kirjutas: "Jumal on surnud, Nietzsche on surnud
ja mina ei tunne end ka hästi."
See räägib meie kurvas olukorrast.
- Craig kuulutab sellele vastuseks, et elul on tohutu tähendus,
kuna Jumal on selle loonud ja Kristus tuli meie sekka näitama,
milline on Jumal ja mida Ta tahab.
Ta räägib ka Jeesuse ülestõusmisest ja selle ajaloolistest tõestustest.
Mis sa sellest arvad?
Kas see polnud keskne ka algkristlaste kuulutamises?
- See on väga otsustav kogu Uue Testamendi jaoks
ja kõige suhtes, mida seal õpetatakse kristliku eetika
pääste, lõpuaegade, ristimise või leivamurdmise kohta.
Raske on leida midagi, mis ei johtuks ülestõusmisest.
See on teatud pidepunkt kogu reaalsuses.
Kui Kristus on surnuist tõusnud, on Ta näidanud meile Jumalat.
Näeme Jumala pühadust, milleks meie pole suutelised;
Jumala armu Tema Poja surmas meie eest;
midagi, mis teeb elu meeldivaks, isegi kui see on täis kannatusi.
Saame lootuse millestki muust, mis kestab kauem kui see elu,
ükskõik millega see siis lõpeb - õnnetuse või vanadusega.
Kristuse ülestõusmine ennetab midagi palju suuremat -
elu pole mõttetu ega juhuslik.
Seetõttu on Kristuse ülestõusmine ehk tähtsaimaid asju,
millega inimene peaks elu jooksul Piibli ääres tutvuma.
Sellest johtub nii palju erinevaid asju -
kulmineerub kogu Piibel ja järgneb palju muid asju,
millel on meie jaoks täna suur tähendus.
- Craig'i jaoks näib olevat tähtis, et ülestõusmine on ajalooline fakt.
Miks on tähtis see ja ülestõusmise ihulikkus?
- Ajalooline pool lähtub sellest,
et kristlus ei seisne filosoofilistes mõtetes,
kuidas peaksime elama, vaid sõnum sellest, mis juhtus -
Jumal tegutses ajas ja ruumis.
Kristlus on isiklik seisukohavõtt - aktsepteerin nende faktide toimumist
ja nende tähendust; need mõjutavad mind.
Asi pole maitse-eelistuses, nagu ma valiksin nii uskuda,
vaid faktid on olemas, aktsepteerin neid või mitte.
Ajalugu tagab, et see on tõde. Võime uurida faktide paikapidavust
ja elada nende kohaselt.
Paulus ütles 1. Korintlaste kirjas, et kui Kristust pole üles äratatud,
oleme alles patus ja andnud Jumala kohta valetunnistust.
Sellest loobudes kaotame kõik.
Seetõttu on ajalugu vältimatu osa kristlusest.
Kristlus on ka palju muud, kuid ilma ajaloota kaob selgroog.
- Ülestõusmisest rääkides on tegemist suure imega.
Kõik teavad, et kui inimene maetakse, ei tule ta sealt tagasi,
kuid Kristus suri, maeti ja tõusis surnuist üles.
Kirjutasid isegi raamatu Jeesuse imetegudest.
Milline on Jeesuse tehtud imede ja Tema ülestõusmise ime tähendus?
- Jeesuse elu jooksul tehtud imed osutavad risti suunas
ning selle kaudu Jeesuse surma ja ülestõusmise poole.
Jeesus toitis näljaseid, kuid ka toidetud surevad millalgi.
Ta äratas kellegi surnuist, kes niikuinii uuesti sureb.
Kas Tema elu mõte seisnes selles?
Ta tervendas mingi haige, kes suri hiljem teise haigusse.
Kas mõte on selles?
Imed näitavad, et Temal, kes tõi hetkelist abi,
on pakkuda midagi palju suuremat.
Inimene vajab vastuseid elu suurtele küsimustele,
mitte üksnes tervenemist haigustest, vaid kedagi,
kes võtaks meist ära selle, mis neid haigusi põhjustab.
Nii viitavad üksikud imeteod ristile. Risti vari järgneb Jeesuse imedele.
Nende eesmärgiks on osutada meile seda suurt imet.
- Ülestõusmise ihulikkus on ilmselt oluline ka apologeetika aspektist.
See annab otsekui garantii, et meiegi tõuseme surnuist
ja on igavene elu, kus me pole üksnes vaimud.
- Ihulikkus on seotud Piibli suure teoloogiaga,
et inimene ei ole mateeriasse vangistatud vaim,
kes surres vabaneb.
Jumal on loonud kogu reaalsuse, ka materiaalse reaalsuse.
Jeesuse surm katab ka meie ihu lunastuse.
Ka sellega on tegeletud.
Siit lähtub häid juhtnööre meie eluks -
me ei pea halvustama oma ihu, ainelist reaalsust,
seegi on Jumala loodud ja oluline.
Jeesuse ihulik ülestõusmine hauast toob konkreetse lootuse -
Jeesuse ihu pole hauas ja Ta ise loodetavasti kuskil hõljumas.
Haud on tõesti tühi. Ta on lahkunud. Seal pole luid.
Saabumas on tõeline muutus, mis revolutsioneerib kogu reaalsuse.
- Üks Craig'i Jeesusega seotud peatükk väidab,
et Jeesus on ainus tee Jumala juurde.
Seda eitatakse meie ajal väga tugevalt.
Kes te sellised olete, et just teie nägemus on õige?
Võiksime provokatiivselt küsida, kui paljud on tõusnud surnuist?
Kristlaste väitel tõusis Jeesus surnuist
ja keegi teine pole samal moel surnuist üles tõusnud.
See tõestab, et Jeesus on see, keda Ta väidab end olevat - Jumal.
- Jeesuse ülestõusmine on otsekui Jumala punane pliiats,
millega Ta joonib alla kõik, mida Jeesus tegi ja ütles.
Kuulake Teda!
See ilmneb väga selgelt Apostlite tegudes.
Kui Peetrus ja Paulus kuulutavad, ütlevad nad eelkõige juutidele:
Lõite Jeesuse risti, kuid Jumal äratas Ta surnuist üles.
Jumal äratas üles mehe, kes löödi risti.
See näitab, et Jumal on tolle mehe poolt.
Ei tasu Tema vastu olla - Ta on tõesti tõotatud Messias.
Ta ei ole neetud, kuigi rippus ristipuul
ja oli seda hetkeks meie eest. Jumal on Ta surnuist üles äratanud.
Ülestõusmine annab meile põhjuse uskuda Jeesuse sõnu enda kohta.
Need pole Tema arvamused, vaid universumi Looja arvamus.
Ta on kõiges Jeesuse taga.
- Kui mõelda apologeetikale, seminaridele, raamatutele
ja apologeetidele, keda oli ka algkirikus palju
esimestel sajanditel pärast Jeesuse elu, surma ja ülestõusmist.
Teatud isikuid kutsutakse ametlikult apologeetideks,
kes kaitsesid kristlust.
Tänapäeval on üheks apologeediks William Lane Craig.
Apologeetiline dimensioon näib kogu aeg olemas olevat.
Aega napib, aga väga lühidalt -
mis juhtub, kui kristlased ei hooli apologeetikast ja kuulutavad niisama?
- Esiteks, kas tahame või mitte, kui suhtume oma usku tõsiselt,
siis me ka kaitseme seda.
Kui keegi meilt midagi küsib või küsime endilt ise,
kuidas saab kristlus olla vastus, kui religioone on nii palju?
See küsimus kuulub apologeetikasse.
Kuidas lahendame teaduse ja Piibli vastuolud?
Kuidas neid ühendada või seletada?
See kõik on apologeetika.
Samuti kui küsime, miks hea Jumal ei tee midagi
maailma kannatuste leevendamiseks?
Kui mõtleme, kuidas on võimalik, et Jumal käskis Vanas Testamendis
neid kohutavaid asju teha, tegeleme taas apologeetikaga.
Iga inimene tegeleb sellega, kui küsib endalt neid küsimusi
või küsib neid keegi teine ja ta püüab neile vastuseid leida.
Kui see kõik kõrvale jätta, ei järgi me Jeesuse, apostlite,
Pauluse ja Peetruse eeskuju nende asjade käsitlemisel.
Me otsekui pühiksime probleemid vaiba alla.
Kui inimestel on tõesti raskeid küsimusi,
anname otsekui mõista: ära küsi neid, unusta need.
See ei õnnestu elus.
Teele ette jääv rägastik tuleb ära koristada -
see on apologeetika ülesanne.
On muidugi küsimusi, millele me vastuseid ei leia.
Iiobi raamat on hea näide - ta ei saanud vastust oma kannatusele.
Ta mõistis midagi Jumala suuruse ja kõikvõimsuse kohta.
Jumal on Jumal ja tema oli inimene. Ta pidi sellega rahulduma.
Sellest hoolimata on olemas palju asju,
mida Piibel käsitleb ja mida võime mõista.
See on üks apologeetika tähtsamaid sõnumeid -
pole olemas ühtki rasket küsimust, millega kristlane ei võiks tegeleda.
Pole olemas ühtki vastuväidet ega probleemi,
mis tuleks kõrvale heita kui nõel, mis meie õhupalli purustab.
Kogu reaalsus on meie poolt. See on Jumala loodud.
Sõna on meie poolt. Pole midagi karta ega häbeneda.
Elu võib olla raske, võib esineda raskusi ja vastuolusid,
kuid reaalsus peab vastu, kuna see on Jumala loodud
ja võime sellega tutvuda.
Kogu tõde on Jumala tõde, nagu targad ütlevad.
- Aitäh saates osalemast.
Õnnistust 13.-15. aprillil Ryttyläs toimuvale üritusele!
Aitäh Piiblikohvikut vaatamast!
Kogu tõde on Jumala tõde. Jumal on loonud meie reaalsuse,
meil pole midagi karta, võime tegeleda kõiki küsimustega.
Jumal on andnud kirikule õpetajaid,
kellele on antud eriline tarkus meid selles aidata.
Üks neist on William Lane Craig, kes tuleb aprillis Ryttylässe.
Tere tulemast üritusele!
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri