PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Elame kõik maailmas, kuid ka keset teatud atmosfääri,
vaatenurki, ideoloogiaid ja maailmavaateid,
mis mõjutavad meie elu rohkem, kui arvame.
Mida kristlikum on ümbritsev kultuur, seda lihtsam on kristlasena elada.
Kuidas aga elada siis, kui ümbritsev kultuur
on vastuolus kristlaste piibellike väärtustega?
Täna räägime neil teemadel Maria Roimaa
ja Mikael Elmolhoda'ga.
- Esindate minust nooremat sugupõlve ja kogete ehk teravamalt
konflikti ümbritseva kultuuriga, kui meie põhiväärtustele
esitatakse pidevalt väljakutseid.
Kas elu sellise kultuuri keskel on katsumusterikas?
- Raske on üheselt vastata. Aeg-ajalt esineb tõesti katsumusi.
Pidevalt oodatakse minult kui noorelt kaasaegselt inimeselt
teatud tüüpi mõtlemist.
Ka sõbrad on vahel minu vaadetest hämmingus.
Kõikidest asjadest ei saa isegi heade sõpradega rääkida,
kuna nende erimeelsuse tõttu on see väga raske.
Ka netimaailmas esitatakse palju küsimusi ja kahtlusi.
Kuid eelmisel nädalal lugesin internetist ühe sõbra lugu
suhteprobleemidest ja talle näis,
nagu elul pühitaks jalad alt.
Mõistsin, mis minul olemas on.
Isegi kui tekivad suhtekriisid, ei kao mul elus põhi alt.
Sõbra lause aitas mul mõista oma veendumusi -
kriiside korral on mu elus vankumatu alus.
- Siis tuleb ka kristluse väärtus ilmselt kirkamalt esile.
Millised on sinu kogemused, Mikael?
- Kui mõtlen gümnaasiumile või põhikooliajale,
ei olnud mul poisteseltskondades eriti palju sõpru
ja ma ei teadnud, kuidas nende elu käis.
Hakkasin tasapisi kristlasena oma indentiteeti otsima.
See kulges läbi tormilise teismeea, kui hakkasin mõistma,
et peaksin usuasju sügavamalt uurima ja mõtlema,
kuidas mina tahan elada ja milline inimene olla.
Kujunemine jätkus. Õppisin pikalt Rahvamisjoni koolis
ja seal hakkas mõne aasta eest kujunema arusaamine,
mida tähendab vastuvoolu kulgemine ja mis on selle hind.
Saabus mingisugune kindlus ning õppisin hindama
koguduse ja usklike osadust ning muud.
On raske ja esineb surveid. Esineb palju poriloopimist.
Olen pidanud õppima, kuidas sellesse suhtuda.
Seda on hea teiste usklikega jagada, ei pea üksi olema.
- Piibel õhutab kristlasi: "Ärge muganduge praeguse ajaga,
vaid muutuge meele uuendamise teel, et te katsuksite läbi,
mis on Jumala tahtmine, mis on hea ja meelepärane ja täiuslik."
Ärge muganduge maailmaga, õhutab Paulus oma kirjas.
Kas teiste tegutsemis- ja mõtteviisid tõmbavad kaasa?
Kas on surve olla samasugune, poliitiliselt korrektne jne?
- Kindlasti on hetki, kui peab end ärkvele raputama,
kui ühiskond ja meedia püüavad sulle midagi peale sundida.
Siis märkab, kuidas peab endal silma peal hoidma.
Ennekõike tuleb olla osaduses kristlastega,
lugeda Piiblit, palvetada, olla osaduses Jumalaga, hoida seda.
See on ainus, mis võib meele Jeesusel hoida.
- Mainiste mõlemad koguduse osadust.
Kui tähtis see on?
Lugesin kunagi üht uurimust, et kui on mingi suur kogukond
teatud väärtusmaailmaga ja selle sees erineva väärtusmaailmaga
väiksem kogukond, on viimasel ainus sotsioloogiline võimalus
oma väärtusmaailma säilitamiseks pidev üksteise motiveerimine,
ja põhjendamine, miks usutakse teisiti.
Vastasel juhul sulanduvad nad kiiresti massi.
Kas koguduse osadusel on teie meelest siin otsustav roll?
- Kindlasti. Piibli väitel ei tohi jätta koguduse kooskäimisi.
Suhe Jumalaga on inimese ja Jumala vaheline asi.
Jeesus ei öelnud ilmaasjata, et kus kaks või kolm on koos,
seal on Tema nende keskel.
Ilma usklike osaduseta oleme otsekui orvud tee ääres,
jälgime maailma kulgemist ja püüame usus jätkata.
Maailmast lähtub väga karme asju.
On tähtis kuulda tervet õpetust ja teistega koos palvetada.
Piibel õhutab ka üksteisele patte tunnistama.
Patte võib ka üksi tunnistada, kuid teise inimese kohalolu,
talle oma elust aru andmine on väga oluline.
- Mul on samad mõtted.
Viimase aasta jooksul olen hakanud mõistma
usklike elava osaduse tähtsust; kui tähtis on sellele ustav olla.
Kristlaste osadus on ilmne.
Oleme sama Isa lapsed, oleme vennad ja õed.
Seda mõistes on hoopis teine asi ka teisi kogudusi külastada.
Olen tundnud seda ühist osadust. Sellest saab jõudu igapäevaellu,
julgust mitteusklikega kohtumiseks ning jõudu nende armastamiseks
ja teenimiseks.
- Erinete selle poolest, et sinul, Mikael, puudub kristlik taust
ja sul on konkreetne pöördumiskogemus.
- Minu isa on shia moslem ja ema sai usklikuks, kui olin väike.
Ema püüdis mind kristlikult kasvatada,
kuid minu metsik teismeiga sundis otsustama,
mis minust siis saab.
Olen alati olnud teadlik kristlusest ja Jumalast,
kuid 15-16-aastaselt hakkasin tõsisemalt mõtlema,
millist elu tahan Jumalaga elada.
- Oled kristlane ja usud Jeesust,
kuid kultuuritaustalt oled Muhhamedi järeltulija.
- Väga kurioosne juhtum.
Minu isa on tiitli poolest tõesti Muhhamedi otsene järeltulija.
Vahel on tore mõelda, kui imeline on Jumal,
et mina kui Muhhamedi järeltulija järgin Kristust.
- Maria, sinul on kristlik taust, kuulsid Jeesusest lapsena
ja sind on ümbritsenud usklikud.
Kas see on tugevus või ajas pigem millalgi kriisi
ja sundis ise valima?
- Mõlemat. Minulgi on olnud väiksemaid mässe
ja iseenda otsimist.
Kodune taust on väga palju kaitsnud.
Lisaks oli mul kooliajal palju usklikke sõpru,
ma ei olnud klassis ainuke usklik.
See on kaitsnud ja loonud olulise aluse kasvuks.
Teismeeas olid väiksed kriisid.
Mul ei ole konkreetset usule tulemise hetke.
Kuidas ma tean, kas olen võtnud Jeesuse oma Päästjaks,
kui olen sellesse otsekui kasvanud?
Teismeeas muutus see küpsemaks ja isiklikumaks usuks.
Olen vahel pead vaevanud, kuidas saan ikka kindel olla.
Siis tuleb minna Jumala Sõnasse ja leida veendumus sealt;
see ei sõltu mu oma tunnetest või kogemustest.
- Veendumusest rääkides, kas on võimalik vastuvoolu elada,
kui ei olda isiklikult veendunud, et see, mida usun, on tõde?
Kas usus kõikudes on võimalik vastuvoolu ujuda?
- Vahel võib seda teeselda, kuid see kestab lühikest aega.
Inimene võib mõnda aega endaga vastuolus olla ja vales elada,
kuid kui tema tegevus ei lähtu südamest,
siis varem või hiljem saavad vastuolud ja väljakutsed võitu.
Tänapäeval ei loeta Piiblit ega kuulutata Kristust nalja pärast,
see oleks liiga ekstreemne hobi. Teed seda tõsiselt või üldse mitte.
- Lugesin varem siit kirjakohast: "Muutuge meele uuendamise teel,
et te katsuksite läbi, mis on Jumala tahtmine."
Kas see tähendab, et kristlane peab tõsiselt tegelema
erinevate küsimustega ja tegema kindlaks oma seisukoha,
et saaks seda rahumeeli kaitsta, isegi kui teised on eri meelt?
Kas peab läbima sellise tegelemisprotsessi?
- Mina küll olen pidanud. Tuleb Piiblit lugeda ja palvetada,
et Jumal mõjutaks mu meelt alistuma neis asjus Tema tahtele.
Tähtsad on arutelud usklikega ja küsimuste käsitlemine
Piibli põhjal, piibellik kirjandus ning koguduse osadus ja õpetus.
- Räägime sellest praktiliselt.
Minul ei ole kristlikku tausta, kuid tulin nooruses usule.
Tol ajal rõhutati maailmast eraldumist ja seda,
et ei tohi isegi minna pidudele, restoranidesse või kohtadesse,
kus võid kiusatusse sattuda.
Pidime sellele kasvades mõtlema ja leidsime, et see ei toimi alati.
On töökohad ja kolleegide seltskond, mis on seotud koosviibimistega.
Siin on kaks äärmust - kas lähed kõigega kaasa
ja tegutsed nagu kõik teised: jood, kui nemad joovad,
teed samu asju ja elad samas stiilis kui nemad.
Teine äärmus on kloostrielu, kus end kõigest eraldatakse.
Kuidas olete selle oma elus lahendanud?
- Kui alustasin õpinguid ülikoolis, pidin sellele mõtlema.
Ülikoolis kiputakse alkoholiga liialdama.
Pidin mõtlema, mida teen, kui teised söömaajal liialt joovad?
Kuigi minu meelest ei ole vale söögi kõrvale klaas veini juua,
olen ise otsustanud mitte tilkagi juua, mõeldes sellele,
millist sõnumit ma teistele edastan oma usu ja Jumala kohta,
et ei tekiks mingeid väärarusaamu.
- Kas oled pidanud selle eest kohe vastust andma?
- Veel mitte. Küll aga mõnede teiste seisukohtade suhtes.
Siis ei tohi häbeneda ja peab julgema seletada,
et mul on selline usk ja sellised põhimõtted.
Seda tavaliselt aktsepteeritakse.
- Läbisin samuti just sügisel sama protsessi alkoholi osas.
Soome alkoholikultuuri juures peab iga kristlane sellele mõtlema.
Tegin sama otsuse - kuigi ma pole põhimõtteline absolutist,
siis mitteusklike seltskonnas olen.
Väga kergesti järeldatakse kristlase alkoholitarbimisest,
et võib juua piiramatult.
Olen viimase aasta jooksul mõelnud ka eraldumise küsimusele.
Olin sõpradega enne jõule baaris
ja ühe mehega tekkis tõeline evangeelne vestlus.
Olime sõpradega just rääkinud evangeliseerimisest kui elustiilist.
Mees tuli küsima, et millest te rääkisite.
- Rääkisime usust ja Jumalast. - Või nii, kas olete usklikud?
Ja algas tõeliselt hea vestlus. Just see ongi evangeelium -
kohtuda inimestega kus tahes oma eeskuju ja eluga.
Jeesus käis ka kõikjal. Teda nimetati söömariks ja joomariks.
Jeesus käis seal, kus olid inimesed, kes tõesti janunesid
ja vajasid elavat vett, evangeeliumi.
- See on ilmselt väga tundlik teema.
Olen kohanud inimesi, kes keeravad vedru nii pingule:
Ära võta! Ära maitse! Ära puuduta!, et mingil hetkel lendab kõik käest
ja inimene ei suudagi nii elada.
Igaüks peab ilmselt leidma, kuidas mitte muganduda maailmaga,
ja suutma rahulikult oma tee selgeks teha.
Ilmselt tuleb ette ka ebaõnnestumisi. On teil kogemusi?
- Ebaõnnestumisi? Nüüd on küll raske küsimus.
Mul ei tulegi kohe midagi meelde. Kas sul tuleb?
- Mul on olnud mitmeidki.
Vaatamata kristlikule taustale ja turvalisele kodule,
saabus teismeea järel etapp, kui otsustasin alkoholi proovida.
Tänu Jumala armule mõistsin siiski, mida Piibel räägib
ja kuidas on parem elada.
- Mida kõrgemal tasemel on oma väärtusmaailm,
seda valusam on märgata, et ma ei oska ega suudagi
alati oma klotse õigesse ja ilusasse rivvi panna.
Kas siin on taas oluline leida evangeelium?
- Kindlasti. Maria baarijutt pani mind mõtlema,
et hea võimalus vestlust alustada on teha midagi erarndlikku.
Olen usklik ja räägin sellest baaris.
Mul oli koti küljes märk. Üks naine märkas seda metroos
ja nii arenes vestlus Jeesusest. See on hea võimalus.
- Alati ei pea siis muganduma nii kaugele kui võimalik,
et oma sõnumit edastada.
Pigem tekib julgest erinemisest vestlusvõimalusi.
Kuidas näete praegust olukorda? Kas see läheb paremaks/halvemaks?
Kas see on võimaluste aeg?
Mika, tegutsed meedia alal ja teed noorte telesaateid.
Kas näed praegust aega võimaluste ajana?
- Jah. Olen osalenud poolteist aastat noorte meediatöös "Nuotta"
ja Soomes on palju toredaid noori.
Näen suurt potensiaali selles, et kui noored igatsevad Jeesust,
võime sellele vastata ja seda avalikkuses selgelt esitleda.
Vaja on raamistikku, tugisüsteemi,
et inimesed ei peaks oma küsimustega üksi olema.
Olen pooleteise aastaga õppinud, kui tähtis on noortele tuge pakkuda.
Selle kaudu avaneb nende potensiaal ja Jumal saab neis tegutseda.
- Maria, õppisid sotsiaaltööd. Kas näed tulevikku positiivsena?
- Arvan samuti, et Soomes on suurepäraseid noori.
Kristlastel on oluline mõista, et iga inimene januneb Jeesuse järele.
See ei tähenda, et võib vabalt igaühele evangeeliumi kuulutada,
kuid võime teadvustada, et kõik tahavad Jeesust,
kes elab meie südameis. Meid on nii loodud.
Mida kaugemale sekulariseerumine ja väärtuste liberaliseerumine läheb,
seda suurem on inimestel võimalus ärgata ja näha,
et neil pole elus midagi püsivat ja hakata kandvat alust otsima.
Nad näevad, et kõik, mis neil on, on hetkeline ja kaduv.
Mul on tugev usk ja lootus ja palvetan selle eest,
et Soomes saabuvad peagi ärkamisajad.
Tahaksin, et kõik kristlased ärkaksid palvetama
ja süttiksime ise Jeesusele põlema ning tahaksime sellest rääkida,
armastada, teenida ja minna maailma.
Kindlasti on Jumalal Soomele imelisi asju varuks.
- Olen kindel, et tulevases ärkamises on noortel võtmepositsioon.
Ilma noorteta ei toimu midagi. Noorte kaudu võib Jumal kõike teha.
- Aitäh, et saates osalesite.
Aitäh vaatamast!
Saime veidi maitsta aega, milles elame.
Kui tunned, et oled ületanud piiri, mida ei oleks tohtinud ületada,
pea meeles Piibli valjuhäälset sõnumit,
et Jeesus tuli andeks andma, oma verega puhastama.
Me ei lange sellepärast, et komistasime,
vaid siis, kui pikali jääme ega tõuse püsti
ega usu andeksandmist ega lähe edasi.
Võidab see, kes püsti tõuseb, mitte see, kes kunagi ei komista.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni taas nädala pärast Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri