PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime Piibli täielikust usaldusväärsusest
ehk Piibli eksimatusest.
Rääkisime sellest ka eelmisel korral,
kuna see on keskne ja tähtis teema.
Minu külaliseks on endiselt Tommi Lenho.
- Tere tulemast! - Aitäh.
- Tegid Piibli eksimatusest magistritöö Keurus
Suure Raamatu Kõrgkoolis.
- Jah. Meil on seal rahvakool,
aga minu magistritöö sündis Walesi Ülikooli kaudu.
Nii õpivad meil magistritasemel mitmed tudengid.
- Kordame veel kord vaatajaile, kes eelmist saadet ei näinud,
millised olid peamised põhjendused Piibli usaldusväärsuse uskumiseks.
- Esiteks rõhutasime seda, et Piibel näib õpetavat
oma eksimatust kõigis asjus.
Rõhutasime, et ka Jeesus ja apostlid näivad seda uskuvat
ka kõigi ajalooliste seikade puhul nagu veeuputus,
mida Peetrus mainib oma 2. kirjas.
Jeesus kinnitab Joona lugu ja Niinive elanike ajaloolisust.
Samuti kirikuajalooline aspekt - enamus kirikuajaloo uurijaid
näib olevat veendumusel, et kiriku ajaloo vältel
on usutud Piibli täielikku eksimatust.
Ka need, kes ise ei usu Piibli täielikku eksimatust,
nõustuvad, et kiriku ajaloo vältel on siiski usutud Piibli ilmeksimatust.
- Kui seda väita kuskil seltskonnas, väidetakse vastu,
et Piiblis on ju vigu.
- Jah. See on sagedasim argument. Kahjuks ei öelda, kus vead on.
Enamasti küsin siis, millist kirjakohta peetakse
kõige raskemaks või kus neid vigu on leitud?
- Esitan ise mõned vead, mida on mainitud.
Matteuse 27. peatükk, kus tsiteeritakse Vana Testamenti.
Jutt käib ülempreestritest ja hõberahadest,
mis maksti Jeesuse reetmise eest.
"Siis läks täide, mis prohvet Jeremija kaudu on räägitud:
'Ja nad võtsid kolmkümmend hõberaha, hinna, mille vääriliseks Iisraeli lapsed
ta olid hinnanud, ja andsid need potissepa põllu eest,
nii nagu Issand mind oli käskinud.'"
Siis öeldakse, et Jeremijas ei ole sellist kirjakohta.
- See on üks üldisemaid väiteid Piibli täieliku eksimatuse vastu.
Kirjutasin sel teemal kunagi essee piiblitõlgenduse printsiipe õppides.
Märkasin, et 30 hõberahast räägib Sakarja raamatu 11. peatükk.
Ometi tundub Mt 27:10,11 olevat laene ka Jeremijalt,
minu meelest 32. ja 16. peatükist, kus räägitakse Potissepa põllust.
Tundub, et on ühendatud kahe prohveti kirjutised.
Tänapäeva inimese jaoks on see omapärane tsiteerimisviis.
Oleme harjunud, et otsene tsitaat käib jutumärkides.
Siinkohal võiks rääkida vabast tsiteerimisest,
mis oli tol ajal täiesti aktsepteeritav.
Tundub, et Matteus laenab nii Jeremija kui Sakarja tekste.
Ja tollase kombe kohaselt mainib ta kahest vaid tuntumat
ehk antud juhul Jeremijat.
Sarnaseid tsiteerimisviise leidub Piiblis mujaltki
ja see on tavaline tsiteerimisviis.
Markuse evangeeliumi alguses on ühine viide nii Malakia
kui Jesaja raamatule, kuid mainitakse vaid tuntuma prohveti
ehk Jesaja nime.
Kui vaadata tänapäevaseid seletavaid Piiblikommentaare,
siis ei näe need selles mingit probleemi,
kuna see oli tol ajal tavaline tsiteerimisviis.
- Tegemist on siis pigem tsiteerimisstiiliga kui veaga?
- Jah.
Matteuse 27. peatükis on huvitav ka see,
et kreekakeelsetes algtekstides on erinevusi.
Enamustes käsikirjades öeldakse: prohvet Jeremija kaudu räägitu.
Osades aga on mõni käsikirja kopeerija tahtnud parandada
ja nii ütlevad osad käsikirjad: prohvet Sakarja kaudu räägitu.
Nad on ehk märganud, et 30 hõberahast räägib Sakarja,
ja tahtnud Piiblist viga eemaldada.
Osades öeldakse: prohvet Jesaja kaudu,
ja osades pole üldse prohveti nime mainitud.
Seegi kinnitab minu meelest, et kui enamus ütlevad Jeremija,
on see õige.
Osad variandid lisavad kommentaariks, et algtekstid mainivad ka Sakarjat,
Jesajat või ei maini üldse nime.
Mõnede jaoks tõestab see Piibli usaldamatust,
kuid minu jaoks on see argument selle poolt,
et Matteus tahtis sinna üksnes Jeremija nime,
kuna see oli tollal tavaline tsiteerimisviis.
- Naaseme veel Piibli keelekasutuse juurde,
kuid võtame veel ühe oletatava vea.
Vanas Testamendis märkab tavalinegi piiblilugeja erinevust
Taaveti rahvalugemisloos.
Ühes kohas käskis Jumal tal seda teha,
teises raamatus innustas teda väidetavalt hingevaenlane.
Kas see pole juba ületamatu vastuolu?
- Jumal käsib Taavetil rahvast lugeda vist Saamueli 24. peatükis
ja 1. Ajaraamat 21 räägib vist, et seda õhutas saatan.
Seda võiks hakata harutama nii, et Saamueli raamat räägib ausalt
ka Iisraeli kuningate vigadest, kasvõi Taaveti omadest,
kuigi tema olevat ideaalne kuningas ja Iisraeli esindaja.
Ajaraamatud on kirjutatud aga palju hiljem.
Iisrael on naasnud sundpagulusest ja rahvast on vaja lohutada,
et Jumal pole neid unustanud ja tõotused kehtivad endiselt.
Ajaraamatute kirjutaja motiiviks ei ole enam niivõrd Taaveti,
Saalomoni ja teiste kuningate vead, vaid ta näib rõhutavat positiivset.
Tema ütleb, et see oli hingevaenlane.
Mõnede väitel on see otseses vastuolus varemkirjutatuga
ja Piibel ei saa ju olla usaldusväärne.
Ka mujal Piiblis on võimalik näha, et hingevaenlane oleks otsekui
Jumala rihma otsas ja Ta võib kasutada ka saatanat
oma eesmärkide tarbeks, kuna Jumal on suveräänne.
Luther vist ütles, et hingevaenlane on Jumala kelgukoer
ja läheb vaid nii kaugele, kui Jumal teda laseb.
Ma ei näe siin probleemi, kui Ajaraamat rõhutab,
et midagi tegi hingevaenlane ja teise koha järgi Jumal.
Jumal on siiski lõplik autoriteet ja teist tegelast kasutatakse.
Minu jaoks see seletab asja ära ja ma ei näe seda veana.
- Jumal lubas ja kasutas seda, ning avaldas mõju.
- Seda üritasingi pikalt seletada. See oli väga hästi lühidalt öeldud.
- Räägime veel ühest veast. See sõltub nüüd inimesest.
Mõnede meelest on see juuksekarva lõhkiajamine,
kuid teiste jaoks tõsine asi.
Kui Jeesus ütleb, et sinepiseeme on maailma kõige väiksem seeme,
siis ei vasta see ju tõele.
- Leidub tõesti väiksemaid seemneid, mõni orhideeseeme näiteks.
See lugu leidub mitmes evangeeliumis. Tuleb vaadata selle konteksti.
Jeesus kasutab tähendamissõnu, kus öeldakse asju veidi liialdatult.
See käib stiili juurde ja sellest ollakse teadlikud.
Siin ei kirjeldata loodust täppisteaduse seisukohast,
et kas sinepiseeme ikka on 99%-liselt kõige väiksem,
või leidub Lõuna-Ameerikast veel kaks väiksemat seemet.
Piibel räägib tihti moel, mis pole just kõige täpsem.
Näiteks: päike tõuseb. Piibel võib sellist terminit kasutada,
kuigi see pole kõige õigem viis asja kirjeldamiseks.
Kas keegi mõistaks, kui Jumal kirjeldaks asju oma vaatevinklist?
Piibel kasutab normaalset keelt, mida meie, normaalsed inimesed,
igapäevases kõnes kasutame. Sinepiseeme ongi just selline näide.
- Nüüd räägimegi ilmselt asja tuumast -
tähtis on meeles pidada Piibli keelekasutust.
Kui räägime Piibli eksimatusest ja toome sinna kaasaegse
väitekirjas kasutatava täpsuse, mis võib samuti plagiaadiks osutuda,
ei oleks tegemist enam kellelegi normaalse keelega.
Piibli keel on tavaline keel, kas pole?
- Jah. Piibel kasutab täiesti tavalist keelt.
Uus Testament kirjutati täiesti tavalise rahva kõneldavas
kreeka keeles, mitte veidi raskemas klassikalises kreeka keeles.
Seegi räägib selle poolt, et Jumal suudab meiega
keele kaudu normaalselt rääkida, kuid siiski usaldusväärselt.
Peame nägema, millal Jumal kasutab liialdamist.
Sinepiseemne näite puhul räägib Ta sinepiseemnepõõsast kui puust.
Mõnede piibliuurijate väitel kasutab Jeesus siin
hüperboolset liialdamist.
Keele võrdlusteksti vaadeldes nähtub, et liialdamine on tavaline.
Saan aru, et Ta ei räägi siin teadusliku täpsusega,
vaid tõtt vastavalt inimeste teadmistele -
sinepiseeme on meil siinolevaist seemneist väikseim.
Ei olnud vaja öelda, et kuskil on ehk veel
kaks väiksemat seemet.
Vestlus muutuks keeruliseks, kui peaks kõike alati
teadusliku täpsusega seletama.
- Räägime ju tänapäeval endiselt päikese tõusust ja loojumisest.
- Jah. Sest nii me seda kogeme. Meie vaatevinklist näib see nii
ja see on meile mõistetav.
- Räägime veel praktikast.
Miks on Piibli eksimatus tähtis tavalise uskliku argipäeva jaoks?
- Veidi ehk seetõttu, mida ka eelmine kord puudutasime.
Kui Piibel on kõigis asjus täiesti usaldusväärne,
püüan ma kristlasena Piiblit lugedes mõista,
mida Jumal mulle mingi kohaga õpetada tahab;
millised on võimalikud taustaprintsiibid
ja kuidas neid oma ellu rakendada.
Püüan leida Piiblist Jumala sõnumit ja seda järgida.
Kui Piibel sisaldaks nii fakte kui eksitusi,
peaksin ma valima, mida oma elus järgida.
See võib kõlada äärmiselt lihtsana, kuid nii see minu arvates on.
Piibel on meie autoriteet, mis otsustab, kuidas käitume.
Alati me ei leia kergesti Piibli sõnumit
ja meie tõlgendus pole täiuslik, kuid püüame leida sealt Jumala mõtet
ning seejärel seda järgida.
- Kui öelda, et Piibel on Jumala Sõna ja kuulen selles Jumala häält,
on see üks asi.
Aga kui öelda, et Piiblis on Jumala Sõna
ja ka selliseid asju, mis ei ole Jumala Sõna,
pean ma valima.
Sel juhul olen mina see, kes alati otsustab,
mis on Jumala Sõna ja mis mitte.
- Mingi asi peab otsustama, kas on tegu Jumalaga või Piibliga.
Autoriteediks tõuseb kas minu mõistus või argumendid või miski muu.
- Usust Piibli eksimatusse mõeldes võiks kujutleda tänapäeva inimest ...
Rääkisime, et enamus nelipühilasi, keda sina uurisid,
usuvad endiselt, et Piibel on Jumala Sõna,
kuid Luteri kirikutes enamus seda enam ei usu.
Soomlasena neis ringkondades ringi liikudes nõuab suurt julgust
tunnistada, et usun Piiblisse kui terviklikku Jumala Sõnasse.
Võid sattuda veidrate pilkude ja kommentaaride märklauaks.
- See on kindlasti võimalik.
Panin tähele, et kui tegin ise magistrikraadi,
siis nii minu töökohal kui mujal leidub õpetajaskonnas
ja nelipühiliikumises mõlemaid seisukohti.
Tahaksin, et oleks võimalik normaalne vestlus sellel teemal,
nii et inimesed võiksid vabalt oma seisukohti põhjendada
ja uskuda vabalt vastavalt oma südametunnistusele.
Mina olen saanud head vastukaja. Mul on lastud seda uskuda.
Meediaväljaannetes on tihti näha jõulude või paasapüha paiku
mõnd uurimust, kus väidetakse, et on leitud Jeesuse ihu vms
ja Piibel ei olegi tõde.
Ujume siiski maailmaga vastuvoolu, kui usume Piibli eksimatusse.
- Ühe sõbra sõnul pole kirikukalendrit vajagi.
Ta teab pühi vastavalt sellele, mida meedias eitatakse -
jõulude ajal neitsist sündimine ja paasapüha ajal ülestõustmist.
Teemat uurides oled tutvunud ka tippteadlastega,
kes usaldavad Piiblit täielikult. Neidki on maailmas palju.
- Tõepoolest. Näiteks ühendus "Evangelical Theological Society" -
evangeelsete teoloogiline selts, mille liikmed on piibliuurijad
ja liikmekssaamise tingimuseks on uskuda Piibli täielikku eksimatust.
Neid on seal palju.
Mainisin eelmine kord Wayne Grudem'it, keda tihti loen.
See kinnitab usku, kui leidub teisigi tippteadlasi,
kes näevad Piiblit täiesti usaldusväärsena.
- Me pole veel rääkinud sellest, kui uuritakse maailma kirikuid,
mis kasvavad ja neid, mis taandarenevad.
Selgelt nähtub, et kirikud, kust inimesed hulganisti lahkuvad,
on niinimetatud liberaalsed kirikud, kus ei usuta Jumala Sõna.
Kasvavates kirikutes usutakse, et Piibel on Jumala Sõna.
- Tundub küll nii.
Õigluse mõttes olgu öeldud, et on ka kasvavaid kirikuid,
mis usuvad Piibli osalist eksimatust -
nad usuvad, et Piibel on Jumala Sõna, kuid peavad keskseks päästeteemat
ja moraaliküsimusi. Nemadki võivad kasvada.
Kuid mingil määral tekitab Piibli autoriteedi puudumine
kindlasti probleeme.
- Rääkisime varemgi Piibli kesksetest ja kõrvalisematest teemadest.
Kas pole nii, et isegi uskudes Piibli täielikku eksimatust,
ei pea sa kõike Piiblis sama tähtsaks?
Mõni Vana Testamendi sugupuu ei saa olla sama tähtis kui see,
et Jeesus on surnud meie eest.
- Jah. Kuhu täpselt kivi Koljatit ikkagi tabas?
See pole nii oluline kui ülestõusmise ajaloolisus.
Võiks öelda, et Piibli täielikku eksimatusse uskujad
on siinkohal ka vigu teinud.
On väga oluline keskenduda just kesketele tõdedele,
näiteks Jeesuse matmine ja ülestõusmine -,
neil peaks olema pearõhk.
See ei tähenda, et ei võiks uskuda ka vähemtähtsaid asju.
Jeesus ja apostlidki uskusid ja Piibel näib õpetavat,
et needki on usaldusväärsed, kuigi vähemtähtsad.
- Neid pole vaja vastandada.
Võib uskuda, et kõik usaldusväärne,
kuid seal on juhtgrupp, mis puudutab Jeesust
ning Tema surma ja ülestõusmist.
- Piibliuurimises ja apologeetikas keskendutakse tähtsamatele teemadele.
Jeesuse uurimises on head tööd teinud N. T. Wright, kelle töö kinnitab
Jeesuse ülestõusmise ja matmise ajaloolisust.
Minu magistritöö juhendaja Matti Kankaanniemi
on samuti neid teemasid suurepäraselt kaitsnud.
Nii see peabki olema.
Need ei pea tõesti üksteisega vastuolus olema.
Võime asetada pearõhu tähtsamatele küsimustele
ning uskuda ja uurida veidi ka teisi asju.
- Eelmine kord küsisin sinult lõpus, mis on tugevaim argument
antud teema kaitseks ja rääkisid sellest,
kuidas seda õpetab nii Piibel ise kui ka Jeesus.
Täna küsin, mida see sulle kõige rohkem andnud on,
kui oled selle teemaga tutvunud ja jõudnud järeldusele,
et Piibel on täiesti usaldusväärne.
Mis sa sellest saad?
- Usaldus Jumalasse ja Tema Sõnasse on kasvanud.
Nagu Sa, Isa, Piiblis ütled: Oled hea Jumal, Sa ei valeta;
Sa oled kõik, mis Sa ütled; kõik Su lubadused on tõde.
Kõik see on kasvanud.
Samuti on lisandunud kogemine. Lisaks mõistuslikule teadmisele
on kasvanud ka kogemuslik teadmine.
See on laiendanud ka minu mugavustsooni.
Kui olen tutvunud mitte küll ammendava materjali,
aga siiski üsna suure hulga materjaliga,
on laienenud ka minu enda mugavustsoon.
See muudab järgmised uurimused juba lihtsamaks,
kuna teema on tuttavam ja tulevikus võib seda veel veidi pureda.
- Sinu esimene vastus, rõõm sellest,
et Piibel on Jumala Sõna ja kõik Tema tõotused peavad paika,
lükkab ka usu keskme iseendalt Jumala tõotustele.
- Väga hea mõte.
Asi ei ole enam niivõrd minus kinni kui veendumuses,
et Jumal on Issand ja need on Tema tõotused.
- Aitäh Tommi Lenho, et rääkisid oma magistritööst.
Tore, et sa selle ette võtsid.
Reklaamin lõpetuseks raamatut, mis räägib samal teemal,
kuigi sina pole selle raamatu kirjutamises osalenud.
"Jumala Sõna - inspireeritud ja eksimatu"
on seitsme eri denominatsiooni teoloogi artikleid koondav raamat
Piibli eksimatusest, mis sisaldab ka
Chicago avaldust Piibli eksimatuse kohta,
mis on antud küsimuses äärmiselt tähtis dokument.
Aitäh teile, head vaatajad, et olite meiega Piiblikohvikus!
Jumala Sõna on täiesti usaldusväärne.
Seal on Jumal Isa tõotused ja võime neid usaldada.
Kui vahel tundub, et meie oma elukäik on nõrgavõitu,
siis Jumala Sõnas pole midagi nõrka, vaid see on vankumatu tõotus meile.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri