PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime sellest, mis on iga kristlase ülesanne -
misjonitöös osalemine, ühel või teisel viisil.
Minu külaliseks on pika jumalariigi töö kogemusega mees -
Tapani Suonto.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
- Juhatad juba pikka aega ühendust One Way Mission.
Räägi sellest lühidalt.
- One Way on soomlaste misjoniorganisatsioon,
mis tegutseb kümnes riigis. Soomegi on üks meie misjonipõld.
Toetume palju vabatahtlike tööle. Inimesed teenivad meil Jumalat
oma töö kõrvalt ja nii saame suunata vahendeid
kõige suurematele abivajajatele.
See on olnud juba 30 aastat meie tegevuspõhimõtteks.
- See on teie eritunnus, et paljud töötajad ei saa palka
või kasutate misjonipõldudel näiteks palju kohalikku tööjõudu.
Kas te lausa rõhutate neid asju?
- Jah. See on meie tegevuse põhisammas.
Meie nägemuse järgi on misjonitöö ja evangeliseerimine kõigi ülesanne.
Kristlane, kes ei võta oma kohta Jumala plaanis,
elab mingil määral puudulikku ja vaest kristlase elu.
Peaksime aitma igal Jumala lapsel, kui nad on elu Kristusele andnud,
võtta sisse oma koht ja osaleda Jumala töös maailmas.
See teeb elu rikkamaks, kui saab osaleda,
mitte ainult pealt vaadata.
Meie probleemiks on Kalevi Lehtineni sõnul see,
et kogudus on nagu jalgpallimäng, kus paarkümmend meest
jooksevad väsinult väljakul ja vajavad hädasti puhkust,
kui tribüünil istub ligi 100 000 vaatajat,
kes vajavad hädasti kehalist tegevust.
Kuidas saaks need osad vahetada?
See on kogu Lääne kristluse probleem.
See on väga sügaval kristluse mõtteviisis ja õpetuses.
Oleme püüdnud kasvada ja kasvatada inimesi sellest välja,
et igaüks tribüünil võtaks oma koha ja me saaksime dünaamilise koguduse,
kes seisab kindlal alusel, peab vastu igas tormis
ja kellele võib ehitustööd toetada.
Tööd ei saa rajada vaid mõne inimese jõule,
vaja on suurt hulka nägemusega inimesi.
Inimesed ei tee tööd ega teeni One Way Missionit
või Tapani Suonto't, vaid Jumalat.
Inimestel on nägemus Jumalast, kes on kutsumuse Jumal,
kes räägib ja juhatab, kellel on igaühele ülesanne.
Igaüks võib kuulda Tema häält ja leida oma koha
ning käia iga päev Vaimu juhtimisel.
Alles siis, kui inimene selle leiab, muutub ta ustavaks jumalasulaseks
ja usaldusväärseks kiviks hoones, mida me ühiselt ehitame.
Olen näinud aastakümnete jooksul seda protsessi inimeste eludes
lugematuid kordi.
Kui inimene avastab mingis eluolukorras,
et Jumal tahab rääkida ka temaga ja ta saab nägemuse,
et Jumal on ta millekski kutsunud,
on tee täiesti selge.
Ma ei pea muretsema, kas ta täidab oma lubadusi ka homme
ja kas ta jaksab, sest nägemus, janu ja rõõm
Jumalat teenida on nii tugev.
Seda tahamegi oma õpetusega külvata.
Mida suurem hulk inimesi leiavad ja võtavad oma koha,
seda võimsam on kogudus ja seda paremini võime teostada
Jumala antud ülesandeid.
- Kui vaadata viimaseid aastakümneid,
siis soomlastel on praegu rohkem raha ja võimalusi
kui kunagi varem, ometi teeb misjonitöö vähikäiku.
Välismaale läkitatavate arv ei kasva
ja misjoniinnustus ei ole endisega võrreldav.
Miks kristlased ei näe oma vastutust?
- Jumal üksi teab kõiki põhjusi, kuid arvan,
et kristluse olemus on muutunud viimaste aastakümnetega
paljuski pinnapealsemaks ja see on muutunud pigem
õnnistustekeskseks.
Tahetakse minna koosolekutele teisele poole maakera,
et saada mingi õnnistus ja näha, kuidas Jumal tegutseb.
Halvimal juhul muutuvad inimesed kogemustekeskseiks -
kristlus peab sisaldama imelisi kogemusi Jumala tõelisusest.
Ütlesin kunagi, kuigi usun Püha Vaimu
ja et Jumal tegutseb armuandide läbi ning palvetame isegi haigete eest,
kuid kui haiguste parandamine muutub kristluses keskseks,
muutub Jumal meie teenriks, kelle ülesandeks on hoida meid
tervete ja õnnelikena, kui meie peaksime teenima Jumalat.
Meie ülesanne on teenida Jumalat ja oma ligimesi,
ükskõik kas oleme terved või haiged.
Mingil määral on tuhmunud kristluse põhiküsimus.
Jeesus on öelnud, et oleme seda õnnelikumad,
mida rohkemast me loobume - õndsam on anda kui võtta.
Mida enam sa ennast ohverdad ja annad end Jumalale elava ohvrina
ning armastad oma ligimest ja kuulutad evangeeliumi
kasvõi maailma otsas, loobud oma varandusest
ja isegi tervisest, kui vaja. Sedagi juhtub.
Praegugi on meie töötajaid Aafrikas malaaria küüsis
ja see maksab meile midagi, kuid selles on elu.
Peaksime taastama nägemuse kristluse põhituumast.
Elame igavikule. Meie Jumal on igavene.
Tema kutsumine on tohutu ja seda kõike pole mõeldud
vaid meile nautimiseks, et oleksime õnnelikud ja terved
ning halvimal juhul rikkad jne.
Võime Tema heaks ka vaesuda ja kaotada kõik
ning olla maailma õnnelikeimad.
Kellel on kõik ja Jeesus Kristus, ei ole õnnelikum kui see,
kellel on ainult Jeesus Kristus.
Kui inimesel on kõik võimalik, kuid tal pole Kristust,
ei ole tal midagi, ta on puruvaene.
Kristuse järgimine on nii vägev. Kui alistuda ja teenida Teda,
võib inimene loobuda rõõmuga isegi miljonitesse ulatuvast varandusest.
Paljud on seda teinud ja on siiski maailma rikkaimad inimesed,
tõeliselt õnnelikud Jeesuses.
Peame saama uue nägemuse ja mõistma,
mis on kristluse tuum.
Peame inimesi selle juurde juhtima ja siis saab ka misjonitöö uue sisu
ning meil piisab nii vahendeid kui töötegijaid.
- Kuulsin hiljuti ühelt Taani kristlaselt,
et oleme kaotanud kutsumusteadlikkuse.
Me ei mõista, et me ei saa usklikena valida,
kas mind huvitab misjon või mitte, kas ma saan sellest kaifi või mitte,
vaid see on meie kutsumus, meie ülesanne on selles osaleda.
See on otsekui ülemjuhataja Kristuse määrus,
et see on sinu koht.
- Nii see on. Kutsumusteadlikkus on ülioluline,
et Jumala tahe ja plaan võiks meie eludes teostuda
ning võiksime elada rikast ja õnnelikku elu.
Õnnelikkus ei ole nii pinnapealne, kui arvame.
Jumal on toonud minu ette paljusid valikuid ja ülesandeid,
mis on olnud täielikult mu oma tahte vastased.
Oli periood, mil pidin pidevalt alistuma ja murduma,
kui Jumal kutsus ja pidin tegelema mingite ülesannetega.
Need olid mulle otsekui vastumeelsed.
Tahtsin aga olla sõnakuulelik ja ustav oma kutsumusele.
Iga kord nägin veidi hiljem, et see oli tegelikult suur õnnistus.
Minu oma tahe ja unistus olid hoopis midagi muud.
Mingil hetkel hakkasin arvama, et Jumala tahe on alati negatiivne.
Kord, kui Püha Vaim mulle midagi rääkis,
oli mul raske uskuda, et see on Jumalast,
kuna see oli nii tore ja positiivne.
Lõpuks Issand näitas, et see on sinu tee ja Jumala tahe.
Lähtekohaks on, et kui leiame rõõmu teha Jumala tahtmist,
oleme valmis milleks tahes.
Ei ole vahet, kas koristad misjonikeskuse WC-d
või kuulutad rambivalguses evangeeliumi.
Oluline pole, mida sa teed, vaid mis ülesanne sulle on antud
ja kes sind on kutsunud ning sa täidad rõõmuga
oma ülesannet, kuna tead,
et see kutsumus on hindamatu väärtusega.
- On põnev, nagu mainisid, et Piibel ühendab andmise rõõmuga -
Jumal armastab rõõmsat andjat ja olete rõõmuga käe külge pannud.
On põnev, et need on omavahel seotud
ja see pole sunniviisiline käsk.
- See on õige vaid siis, kui see toimub rõõmsa meelega,
kui inimene mõistab kutsumuse väärtust.
Andminegi on kutsumus. Meid kõiki on kutsutud ohverdama.
Paljude jaoks on andmine Jumala riigis peamine ülesanne
ja Jumal õnnistab palju, nii et saaks anda palju
ning rahastada jumalariigi tööd.
Kui see kõik ei toimu rõõmus, ei peaks keegi vastu.
Käsumeelsus on üks tapvamaid faktoreid.
Kui teeme midagi sunniviisil, võib sellega korraks palju saavutada,
kuid hoone vajub lõpuks kokku.
Kui see sisaldab rõõmu, on seal ka elu ja see peab vastu
ning viib aina suuremasse rõõmu, kui näeme, kuidas Jumal õnnistab
ja võin anda aina rohkem.
On neid, kes on andnud algul 5 protsenti oma sissetulekust,
hiljem 10 protsenti, siis 60 ja lõpuks 80 protsenti
ja ikka Jumal õnnistas ja ikka jätkub vahendeid
ning on võimalik elada imes.
Seda on võimatu saavutada käsumeelsuses.
Kui mõtleme kibedatena, et peab veel rahagi ära andma
ja vaesena elama, siis pole selles mingit elu
Jumal ei taha seda.
Seepärast Piibel ütlebki, et Ta armastab rõõmsat andjat.
- On ilmselt raske seletada puuduse küüsis kannatavale,
kuidas saab olla rõõm anda millessegi,
millest ise midagi materiaalset otseselt tagasi ei saa,
kuid saan rõõmu, mida ei saa kuskilt mujalt.
- See on osaliselt usu küsimus.
Kui usud, et Jumal näeb kõike ja kunagi taevariigis
rõõmustad sa iga euro üle, mida said Jumala armust anda,
mitte endale hoida.
Siis näed, millist vilja see on kandnud
ja seal saad sa selle eest tänu. Sa investeerid taevariiki.
Kui mõistame, et investeerime kogu oma elu ajal tulevikku,
ei anna me kõike üksnes oma varast, vaid ka ajast, jõust ja südamest,
kuna teame, et see on ainus investeering,
mis ulatub teisele poole surma. Kuld ja hõbe jääb siia,
samuti ka börsitehingud, kuid see investeering jõuab igavikku.
- Keegi ütles hästi:
Jumalat on võimatu andmises üle trumbata.
Kui mõtlen ausalt oma elule - kui olen midagi endale hoidnud,
olen kaotanud ka selle ja kui olen rõõmuga andnud,
märkan uusi õnnistusi ja näen,
et olen tagasi saanud alati palju rohkem,
kui olen suutnud või tahtnud anda.
- See on samuti imeline protsess.
See jääb sul kogemata, kui sa selles seikluses ei osale.
Kui Jumal mind noorena oma riigi tööle kutsus,
ei olnud mul tööandjat, kes palka maksaks.
Elasin usus ja mul oli alati kõik vajalik olemas -
riided, korter, toit jne.
Oli suur seiklus näha, et Jumal hoolitseb.
Ma poleks muidu kunagi näinud neid rikkusi,
mida Jumal tõi, kui ma poleks sellele teele asunud.
Kui sa annad endast ja iseennast, ei jää Jumal sulle võlgu.
- See on ilmselt üks võtmetegureid suurema misjonivastutuse juures.
Kui mõtleme Soome kristlusele, siis osaleme selles liiga vähe.
Me pole kasutanud oma võimalusi.
Rõõmus andmine on üks asi ja teine on tegutsema hakkamine.
Paljud toovad põhjendusi, miks nad seda ei tee -
eluolukord, uskmatu abikaasa, sobimatu töökoht.
Tuuakse tuhandeid põhjuseid, miks inimesed tegutsema ei asu.
Mida ütleksid julgustuseks sellisele inimesele?
- Üks oluline küsimus siin on meie usk.
Me ei saa teha rohkem, kui meie usk kannab.
Peaksime kasvama oma usus ja usalduses Jumalasse
ja Jumala Sõnasse.
Peaksime hakkama mõistma, millisel alusel me seisame.
Jumala Sõna on tõde, mille najale peame ehitama oma elus kõik.
Kui hakkad uskuma, mida Piibel ütleb
ja selle põhjal tegutsema, sest sa usud alles siis,
kui sa Sõna põhjal tegutsed ja seda oma elus teostad,
hakkad sa nägema tulemusi.
Usk muutub nägemiseks. Jumal seisab oma Sõna taga.
See viib edasi, siis hakkavad tiivad kandma.
Peaksime sellesse süvenema ja paluma,
et Jumal käivitaks meis selle protsessi
ja hakkaksime usus kasvama ning ehitama oma elu
Jumala Sõna vundamendile.
Sel juhul kaovad paljud sellised takistused
ja Jumal viib meid edasi.
- Kas ka One Way Missioni viis kasutada kohaliku riigi töötajaid
üks võti tulevikuks, kui hetkestatistika järgi
Soomest läkitatud misjonäride arv ei kasva?
Kas see võib olla üks võti, et kohalikku keelt kõnelevad
kohalikud töötajad teevad tööd?
- Usun, et maailm on sellest ajast üsna palju muutunud,
kui alustati pioneerimisjonitööd.
Sedagi on endiselt vaja, kuid enamustes maailma riikides
on kristlik kogudus juba mingil moel olemas,
kuigi on veel palju tööd.
Seal on inimesed, kes tunnevad kultuuri ja keelt
ning sobivaid tegutsemismeetodeid.
Kui suudame nemad mobiliseerida, võivad nad mängida suurt rolli
oma rahva võitmisel.
Seetõttu on meie nägemuseks kohalikke töötajaid varustada,
koolitada ja kõigiti toetada.
Kutsume tavalisi reakristlasi teenima ja kui nad liikvele lähevad,
hakkab Jumal neid kasvatama ja meie osaleme selles protsessis.
Neist saavad relvad ja juhid, kes edendavad ärkamist
oma rahva seas.
On imeline, et majanduslikult on sellel hoopis teine mõõde.
Suudame parimal juhul palgata mõne arengumaa töötaja
60 euro eest kuus ja nad saavad sama palka,
mida teeniksid tavatööd tehes.
Kui saadaksime soome misjonäri, räägime tuhandetest eurodest,
kui kaasa lähevad ka pere ja lapsed, kes vajavad koolitust.
Palju aega läheb ka keeleõppele ja kultuuri tundmaõppimisele
ning ikkagi pole nad nii tõhusad kui kohalikud töötajad.
Meie tee on osutunud meie jaoks õigeks.
Panustame neisse ja usume ka Soomes,
et kogu kristlaskond tuleb liikvele ajada.
Me ei võida maailma Kristusele üksnes misjonäre läkitades,
vaid õhutades osalema kogu kristlikku kogudust
ning tõstes sealt esile neid, kes juhatavad teisi.
Sel juhul võib misjonitöö edeneda hoopis teistes mõõtmetes.
Ka majanduslikud vajadused oleksid palju väiksemad.
Meie käsutuses oleva rahaga suudame teha kümneid kordi rohkem,
kui soomlastesse panustades.
Soomlasedki peavad osalema ja vaja on ka meie panust,
kuid see on teistsugune.
- Teie nimes One Way Mission - Ühe Tee Misjon,
mainitakse ühte teed, mis satub misjonitöös alati ohtu.
Alati tuleb esile mõni hääl, kelle sõnul on muid teid -
aidata materiaalselt ja arstiabiga, mis on samuti väga väärtuslik,
kuid Kristuse ainulaadsus ja evangeeliumi vältimatus
kõigi maailma inimeste jaoks satub alati ohtu.
- Jah. See on ka meie töö aluseks -
kuulutame evangeeliumi samal ajal kui aitame abivajajaid,
tänavalapsi, invaliide, orbe ja teisi.
Samal ajal kuulutame evangeeliumi ja alustame kogudusi.
Kui inimesed tulevad ärkamises usule, on vaja kogudust,
seepärast alustame kogudusi erinevates põlisasukate külades
ning Jumala riik edeneb.
On oluline seda pidevalt esil hoida, et kogu meie tegevus -
ligimeste aitamine ja muu, toimub seetõttu,
et Jeesus Kristus on meid läkitanud ja kutsunud
ning Jeesus Kristus armastab teid.
- Ühes teises saates osales suure Norra misjoniühenduse liige,
kes rõhutas, et kristlastele julgustuseks võib öelda,
et misjonitöö on kandnud vilja ja õnnestunud.
Ta tõi uskumatuid näiteid näiteks Mongooliast,
kus 20 aastaga on mitte ühestki kristlasest
saanud mitukümmend tuhat, sama toimub Hiinas.
Meie aeg on lõppemas - kas sinu kogemuse põhjal võib öelda,
et vaatamata kõigele nõtrusele see toimib Jumala armus.
- Jah. On imeline, kuidas see töötab keset puudust.
Meiegi töötame Mongoolias.
Väga tihti on kristlased, keda oleme tööle võtnud,
väga noored, kuid Jumal teeb nende kaudu nii palju.
Neid võiks lausa kadestada ja tekib tahtmine
elada püsivalt selle kõige keskel.
Tahan seda kõike Soome, kuna see toimib misjonipõllul
ning ärkamine edeneb.
Samal ajal on väljakutse tohutu -
inimmass, kes pole veel evangeeliumi kuulnud, on tohutu.
- Paar miljardit ehk.
- Võiksime teha palju rohkem.
Kasutame ehk 5 protsenti soomlaste ja kristlaskonna võimalustest,
kui nad vaid usuksid Jumalat ja astuksid ette.
- Ja mõistaksid osalemise rõõmu.
- Just.
- Aitäh, Tapani Suonto. Õnnistust One Way Mission'ile
ja su enda elusse. - Aitäh.
- Aitäh teile, head vaatajad, et saates osalesite.
Saime julgustust sellele, et üks elu suuremaid rõõme
ning üks suuremaid õnnelikkuse ja tänulikkuse allikaid on see,
et me üksnes ei istu ja ei usu, vaid osaleme selles,
mida Jumal oma armus teeb ja meiegi tegutseme
ning ütleme: Kasuta mind.
Soovin seda õnnistust ja õnnelikkust sinugi ellu!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri