PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime sellest, kuidas jõuda tänapäeva inimeseni
ja milline on täna vaimne olukord Soomes -
on see kuidagi muutunud võrreldes varasemaga?
Minu külaliseks on kaua aega vaimset tööd teinud Tapani Suonto.
- Tere tulemast saatesse!
- Oled One Way Mission'i juht. Räägi sellest veidi.
- One Way Mission on soomlaste misjoniorganisatsioon,
mis teeb tööd kümnetes erinevates maades
ja Soome on üks meie misjonipõlde.
Tegutseme siin samamoodi nagu mujalgi maailmas.
Meie töö rajaneb paljuski vabatahtlikkusel -
palju inimesi teeb tööd palgata, palgalisi on ligi 100,
kellest enamus on kohalikud töötajad misjonipõldudel.
- Oleme tuttavad ligi 30 aastat. Oled teinud pikalt vaimset tööd.
Kas sulle tundub, et tänane vaimne olukord
erineb oluliselt mõne aastakümne tagusest?
- Vaimsel rindel toimub pidevalt muutusi.
Maailm muutub ja muutub ka kogudusemaailm.
Kui mõelda kristlikku areeni, siis see on viimase 10-20 aastaga
tugevalt killustunud ja ärkamisliikumised pole endised.
Nad ei ole eraldunud, kuid nende jõud pole endine.
Paljud 20-30 aasta eest tugevad projektid
ei tööta enam, nende jaoks pole ressursse.
Kristlaste ühtsus on edasi läinud, usklikud suudavad koostööd teha.
Kui meie 1980. aastate algul alustasime,
oli ühine kristlik tegevus üsna radikaalne.
See oli kogu meie tegevuse vundament,
et Kristust armastavad inimesed tulevad kõikjalt kokku
ja räägivad Temast neile, kes veel Jeesust ei tunne.
Soomegi on 30 aasta jooksul läbinud erinevaid etappe.
Kõikidel etappidel on olnud oma ärkamine.
Ärkamine algas 2000 aastat tagasi ja pole kunagi lõppenud.
Alati on viise inimesteni jõudmiseks,
kuid huvi vaimsete asjade vastu on erinevatel ettapidel erinev.
Seda on viimastel aastakümnetel näha olnud.
Meie töö alguses 1983. aastal oli väga dünaamiline aeg.
Meie alustatud ja tänaseni kestva "Reede Kristusele" kampaania järele
oli tohutu nõudmine ja vajadus.
See läks plahvatuslikult käima, jõudis paljude inimesteni
ja mobiliseeris sadadekaupa ka kristlasi.
Jumal üksi teab, kui palju selles töös
aastate jooksul on inimesi osalenud -
ehk mõni tuhat.
- 1970.-80. aastatel tehti palju tänavatööd.
Sellegi töö kaudu tuli palju inimesi usule.
Kas eksin, kui ütlen, et see pole tänapäeval
enam sama lihtne kui varem?
- Mõnes mõttes on see alati raske olnud
ning kui Jumal läkitab ja Püha Vaim võiab,
on see alati omal moel ka kerge.
Väljakutsed ja võitlused on alati samad.
Kui töö on palves ette valmistatud, on südamed avatud,
ja samas tekib Püha Vaimu liikudes ka agressiivset vastuseisu.
Need elemendid on alati olemas.
Ma ei ole neil aastakümneil väga suurt muutust näinud.
Kõikjal on januseid inimesi, kes tahavad evangeeliumit kuulda,
kes on valmis usule tulema, kui neile vaid Kristusest räägitakse.
Samas võib esineda tohutut viha ja inimesed võivad peaaegu rünnata,
kui neile Kristusest rääkida.
Siia vahele mahub erinevaid reaktsioone.
Alati on otsivaid inimesi.
- Sinu kogemuse põhjal jõuab evangeelium endiselt rahvani
ka kõige võimatumates olukordades ning tõstab ja muudab inimesi?
- Jah. Keegi pole lootusetu.
Kellegi suhtes ei tohi lootust kaotada.
Oleme näinud nii palju, kuidas inimesed tulevad usule
ning saavad isegi jumalasulasteks ja koguduse töötajateks.
Alguses oleme arvanud, et seda inimest on võimatu aidata
ja ta ei suuda kunagi mõista evangeeliumi.
Kuid Jeesuse ilmudes võib kõik ühe päevaga muutuda.
Jumalale on kõik võimalik.
Meie ülesanne on kuulutada evangeeliumi
ja mitte keskenduda sellele, kuidas see vilja kannab.
Meie peame kuulutama ja Jumala Püha Vaim toodab vilja.
- Ühe minu One Way Missionis käiva sõbra sõnul oled jutlustanud,
et nii kaua, kui One Way koridorides on tunda alkoholi ja hashishi lõhna,
on kõik hästi.
Mõtlesid sellega ilmselt midagi erilist?
- Jah. Rääkisin hiljuti inimestest, kes tulevad vahel meie koosolekule
ja võivad kritiseerida meie rahvast, viina ja hashishi lõhna.
Keegi olevat meie kuulajate põhjal öelnud,
et siin käib valeõpetuse järgijaid.
Ütlesin selle peale, et loodetavasti ei kao meie teenistustelt kunagi
alkoholi hais, hashishikonid või valeõpetusega inimesed,
kuna see tähendaks, et meie seas pole ühtki
äsja usule tulnud inimest.
Vasaku ja parema käe eristama hakkamine võtab aega.
See tähendaks ka otsivate inimeste puudumist.
Madal künnis on elu märgiks - patused, ahistatud inimesed
julgevad meie keskele tulla.
Võime mõõta oma kristliku töö edu sellega
ja ka viksides ülikondades koguduses istuvate inimestega.
On tore, et Soome kirikutes on palju küpseid kristlasi,
kes ei haise viina ega hashishi järele,
kuid ei piisa sellest, kui elame ainult nende seas.
Meid on kutsutud jõudma maailmani ja külvama.
Rääkisingi tookord sellest, et me ei tohi kunagi unustada,
et Jumal on kutsunud meid külvama. Külvav kogudus ei saa olla täiuslik.
- On väga lihtne püstitada eneselegi märkamatult künnist,
mis on väljast tulejaile selgeks sissepääsukeeluks.
Võime näida liiga teadlikuna omaenda headusest või millestki.
- Seda on väga raske ise märgata.
Enne kui ise usule tulime, võisime kogeda samasugust hirmu.
Mäletan, kui istusin kunagi noorena vaimulikul koosolekul
ja kutsuti altarile palvetama, oli mul tugev tahtmine sinna minna,
kuid oli täiesti võimatu, et oleksin kogu selle rahva vahelt
altari ette läinud. See oli minu jaoks liiga suur künnis.
Mul on hea meel, kui meie juures kogevad inimesed,
et on lihtne tulla ja lihtne olla.
See on evangeliseerimistöös lähtekohaks -
kui rahval on raske meie sekka tulla, kuidas saame neid aidata?
- Piiblis ja evangeeliumis on põnev näha,
kui palju sinu kirjeldatud rahvast on pidevalt ka Jeesuse ümber.
Öeldi, et tavaline rahvas kuulas Teda hea meelega.
- Piibel ütleb, et Jeesus armastas patuseid.
Me ei mõista selle asja sügavust. Ta armastas patuseid nii,
et tõmbas kui magnetiga ligi avalikult patusteks peetud inimesi.
Peaksime kasvama Kristuse sarnasemaks,
nii et uskmatud ei kardaks ega häbeneks meie sekka tulla.
See on suur väljakutse, see pole sugugi iseenesestmõistetav.
- Viimase poole aastaga on Soomes esile kerkinud
hoopis teistsugune probleem.
Tugevat identiteeti omavate ärkamisliikumiste,
nagu vana lestadiaanluse ja ka karismaatilise liikumise juures
on saanud ilmsiks juhtumeid, kus kuulutustöö on väga võimas,
kuid samas esineb varjatud pattu, nagu Piibel ütleb:
"Sellist, mida ei esine isegi paganate seas."
Näiteks pedofiiliat. Kuidas sellesse suhtud?
Algul, kui see ilmsiks sai, mõeldi, et me pole teistest erilisemad.
See vastab tõele.
Kui on inimesi erinevatest ühiskonnakihtidest,
leidub igasuguseid probleeme, kuid ometi oli neid nii palju,
et mingil hetkel tegin ettepaneku korraldada
üks rahvuslik kristlik leinapäev, langetatud lipuga,
kus palume andeks kogu kristlaskonna nimel,
et meie seas selliseid asju esineb.
Kuidas kommenteerid?
- Sellele mõtleb ilmselt kogu kristlaskond.
See on kurb ja hämmastav teema.
Peame siiski meeles pidama piiblisalmi, mis ütleb,
et kui seadusetus võimutseb, jahtub paljude armastus.
Elame praegu selles protsessis või liigume selles suunas.
See kõik peab sündima. Esineb igasugust langemist.
Tõeline õigsus, jumalakartus ja siiras usuelu hämardub.
Kui seda ei juhtuks, muutuks Piibel tühiseks.
Peame elama sellise reaalsuse keskel ja kuulutama evangeeliumi.
Piibel ei luba kahjuks muud, olukord läheb veelgi hullemaks
ning kohtame selliseid ilminguid.
Kuidas sellesse suhtuda?
Esiteks, andku Jumal armu, et suudaksin ise säilitada vaga elu
ja ärgata mõistma, et patt on endiselt lähedal ja ohtlik,
kuigi maailm ja ühiskond sellesse kerglaselt suhtub.
See ongi põhjuseks, miks kujutlus õigest ja valest tuhmuma hakkab.
Maailm liigub kristlikest väärtustest üha kaugemale.
Meile on endiselt oluline, mida mõtleb Jumal, mitte inimesed.
Inimesed määratlevad täna patuks vaid seda,
kui inimene eksib teise inimese vastu.
Patt on Jumala väljamõeldis ja Tema määratlus.
Jumal määratleb patuna seda, kuidas inimene eksib Jumala vastu.
Peame suhtuma tõsiselt inimese-Jumala telge
ja hoidma oma pea selge. Seda tuleb ka kuulutada,
kuigi maailm tahab kõike teisiti määratleda.
Öeldakse, et abielueelsetes suhetes pole midagi halba,
ma ei tee kellelegi midagi halba, see on armastus.
Sellest loogikast võib aru saada, kuna siin ei arvestata Jumalaga,
kes määratleb, mis on õige ja vale, ning mis on vale Tema suhtes.
Peame kuulutama neid väärtusi ning ehitama oma elu
ja õpetuse nende najale.
See on ainus võimalus meie reaalsuses püsima jääda -
peame kuulutama puhast piiblisõna, et inimesed mõistaksid, milles asi.
Keset erinevate väärtuste kaost on inimene endine -
tal on janu õigsuse, pühaduse ja puhtuse järele.
Need ei ole muutunud.
Kui aasta eest tekkis kaos seoses homoseksualismiga -
meediakanalid olid seda täis ja ka kristlikke väärtusi
trambiti üsna agressiivselt maha,
tuli meie juurde üks noormees, kes ütles, et on homoseksuaal
ja ta on alati teadnud, et teeb valesti.
Ta oli jälginud seda debatti ja otsustas, et tahab muutuda
ja meelt parandada ning oma elu Kristusele anda.
Kogu see jutt olevat jama; ta teab, millal teeb õigesti ja millal mitte.
Ta tahtis kogu südamest teisiti elada.
Janu Piibli esitatud puhtuse järgi, pattude andekssaamise järgi,
rahu järele Jumalaga on endine.
Ükskõik, mida meediakanalid ütlevad, mis on üldine avalik arvamus
või mida küsitlused räägivad, janu puhta elu järgi kasvab,
kuigi samal ajal püüab pattulangenud inimsugu
oma tegusid kõigiti kaitsta ja oma südant rahustada.
Jumal kutsub oma armus endiselt puhtusele, pühadusele
ja Jumala tahtesse.
Paljud inimesed mõistavad sisimas, et selles on elu ja nad vajavad seda.
- Kas see janu on osa sinu ja Piibli mainitud siirast usust
ning mis selle juurde veel kuulub, et elame siirast, mitte kaksikelu?
- Janu on selle osa, kuid seegi on arm.
Jumal annab oma armus meile selle janu.
Kui näen inimesi, kes tulevad sügavalt patumaailmast,
mitte üksnes narkomaanid ja narkodiilerid,
vaid tavalised haritud inimesed, kes on enda meelest
sügaval patus ja kõlvatuses elanud, ja leiavad osaduse Kristusega,
on väiksemadki sammud patu suunas väga vastumeelsed.
Neile on väga selge, et nad on saanud oma puhtuse tagasi
ega taha maailmaga tegemist teha ega elada kompromisskristlase elu.
Neile on kahepalgelist elu elav jutlustaja kohutav,
kuna nad kogevad seda oma läbielatu kaudu.
Nad ei pea seda kohutavaks kohut mõistes,
vaid nad ei taha sellega mingit pistmist teha,
nad on sealt päästetud.
Nad ei mõista, kuidas nende karjane ei näe seda ning on valmis liikuma
selles maailmas ja tegema kompromisse seal,
kust neid on tema jutluse kaudu päästetud.
Nemad on sellest õudusest ja ahastusest tõusnud
ning pastor on sinna minemas ja kogu rahvast sinna juhtimas.
- Kas on võimalik, et mõned ei tea, mida patuga peale hakata,
kui end mingis olukorras leiavad ega oska meelt parandada,
sest pole vastavat õpetust?
- See on kindlasti üks teguritest.
Probleemiks on see, et me ei kuuluta kainust
ja kõrget moraali, nagu inimesed kujutlevad.
Inimesed küsivad, miks Jumal homosid ei aktsepteeri?
Jumal ei aktsepteeri ka heteroid, Ta ei aktsepteeri kedagi.
Patt lahutab meid Jumalast. Kõik peavad meelt parandama
ning võtma vastu Jumala andestuse ja armu Jeesuses Kristuses.
Pole oluline, kas sa oled hetero või homo.
Taevariik ei avane seetõttu, et oled hetero.
Peame kuulutama evangeeliumi sihipäraselt,
mitte keskenduma sellistele detailidele.
On kurb, et oleme jõudnud olukorda, kus toome esile teatud inimrühma
kui ainsaid patuseid. See ei vasta sugugi tõele.
Maailmas on suur hulk heteroid, kes on palju patusemad
kui homod ja lesbid.
Peaksime selgelt kuulutama, mis on patt.
See on palju sügavam asi.
Oleme patused loomult, mitte üksnes mingi teo pärast.
Teiselt poolt ei saa me anda pilti, nagu inimene võiks muutuda,
kui otsustab lõpetada mingisuguse elu.
Asi pole ka selles, me ei muutu otsustades.
Oleme üdini mädanenud.
Lähtekohaks on see, et Jeesus Kristus puhastab meid,
tuleb meie ellu ja Jumal annab meile Püha Vaimu väe saada Jumala lasteks.
Seda sõnumit peaksime pimeduses ja ahistuses kuulutama,
kuna maailm pole muutunud - patt on sama traagiline
kui see on olnud aastatuhandeid ning Jumala arm ja Kolgata veri
on sama võimsad kui varem. Need võivad muuta inimese elu.
Tundub, et maailmas hämardub arusaamine evangeeliumist
ja sellest, mis on inimese sügavaim probleem.
Peame kuulutama selget evangeeliumi, mitte nõudma inimeselt head elu
ja paremaks muutumist.
Meid pole kutsutud moraliseerima, vaid evangeeliumi kuulutama.
Vastus ei ole see, et pead paremaks muutuma,
pead lõpetama hashishi suitsetamise või abieluvälised suhted,
siis pääsed taevasse, siis oled hea ja võid tulla kirikusse.
Lähtekoht on hoopis mujal -
sellistena nagu oleme, kohtame Jeesust Kristust
ning Jumal teeb ime ja vabastab,
ning Tema Püha Vaimu väes võime hakata uut elu elama.
Sel juhul võime nautida kristlase vabadust
ja pääseda tõelisse ellu.
- Kahjuks on meie aeg otsas.
Aitäh, Tapani Suonto, et rääkisid neist asjust.
Õnnistust One Way Missioni töösse nii kodu- kui välismaal!
Aitäh teile, head vaatajad, et olite taas meiega Piiblikohvikus!
Me ei taha tõesti moraliseerida.
Milline iganes on sinu elu olukord, Jeesus armastab sind
ja Ta on valmis su patud andestama ning andma sulle uue elu.
Nende tervitustega soovime sulle õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri