PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime misjonitööst ja minu külalisteks on
juba kaua aega kristlikku tööd teinud abielupaar,
kuid nüüd on nad veidi vanemana läinud paari aasta eest misjonitööle.
- Tere tulemast saatesse, Pirkko ja Eero Junkkaala!
- Aitäh.
- Kuidas tekkis idee minna veidi vanemas eas
esimest korda misjonitööle?
- See on põlenud juba kaua, kuigi mitte pidevalt aktiivselt.
Olime noored Piiblikooli lõpetanud noortetöötajad,
kui ütlesime, et meil on kutse misjonitööle.
Kuulutasime seda isegi mingi ajalehe veergudel.
Aga Jumala huumorimeele tõttu läks sellega aega 40 aastat.
Vahepeal mõtlesime, et ehk tähendas see,
et oleme läkitajad, mitte läkitatud ja meie koht on kodumaal.
See aktiviseerus aga viimastel aastatel uuesti.
Osalesin meie misjoniühenduse ringreisidel,
kuid kui Pirkko't kutsuti Tansaaniasse
soome laste õpetajaks ja mulle avanes seal
ülikooli õppejõu koht, oli see ajendiks,
mis õhutas avanenud uksest sisse astuma.
- Kas see oli raske? See polnud mingi turismireis.
- See pani muidugi mõtlema. Mul oli kohe vastus,
et mul pole trumpkaarte - puudulik keeleoskus ja õige amet.
Kutsuti lasteõpetajaks, kuid olin töötanud klassiõpetajana.
Kuidagi see küsimus selgines. Mõtlesime ja palvetasime,
tundsime, et vanemana minnes on mitmeid riske -
tervis, keeleõpe ja muu.
Juhtus siiski, et tuli rahu ja leidsime end teel Tansaaniasse.
Tegime väikeseid ettevalmistusi - käisime suahiili keele kursustel.
- Kas vajalikke läkitajaid leidsite kergesti?
- Saatsime teate välja, et võib liituda meie sõpraderingiga
ja nii hakkas nimekirja nimesid kogunema.
Teatud arvu toetajate olemasolu ei ole läkitamise eelduseks,
kuid neid kogunes siiski omajagu.
Kui lennukis lugesime, kes meid toetada lubasid,
oli väga hea tunne, et keegi meid meeles peab.
- Milline maa on Tansaania?
- See on Soomest pindala poolest kolm korda suurem, üsna suur maa.
Elanikke on veidi üle 40 miljoni.
Usu lõikes on kolmandik rahvast kristlased, kolmandik moslemid
ja kolmandik loodususkude esindajad, see on umbes öeldud.
Kristlik kirik kasvab jõudsalt, nii et neid on juba rohkem.
Väga kaunis maa ja ka vaene, kuid mitte kõige vaesem Aafrikas.
- Kas seal on suured erinevused rikaste ja vaeste vahel?
- Tansaanias on palju Indiast pärit kaupmehi ja ettevõtjaid,
on ka rikkaid tansaanialasi, kuid suhteliselt väike osa.
Käärid on suured - 58% elab allpool vaesuspiiri,
ehk neil on elamiseks vähem kui 1 USD päevas.
Raha neil palju pole, väga palju on isemajandamist.
- Kuidas teid seal vastu võeti?
- Meil olid vastas soome misjonärid, see oli väga südamlik.
Jõudsime kohale pimedas ega näinud palju.
Pärast pikka reisi küsiti viisasid ja muid asju,
kuid kohe hakkas silma tansaanlaste sõbralikkus
ja külaslislahkus. Sinna oli kerge tulla.
Peagi pärast sisseelamist tundsime, et oleme koju jõudnud.
Oli tunne, nagu oleksime seal varemgi olnud.
- See oli väga üllatav, kuna see on täiesti teine maailm.
Meil ei olnud erilist Aafrika kogemust.
Kirjutasin kellelegi, et tunneme end Aafrikas hästi,
ja kes ei tunneks.
Seal oli meeldiv atmosfäär.
- Kirjutasite kuskil, et Soomes ei tervita sind keegi tänaval,
vaid siin on kiire tempo peal ja inimesed omis mõtteis.
Siin on vist tegu erinevate mentaliteetidega?
- Jah. Erinevus on väga suur. Soomes ei mõeldagi,
et inimesed peaksid peatuma ja üksteist tervitama,
kuid Tansaanias on suhtumine väga sõbralik -
kui kellelegi silma vaadata, öeldakse 'tere'
ja kui korraks peatuda, küsitakse 'kuidas läheb?'
Soome vaatenurgast on see veider, kuid sellest jääb hea tunne,
et inimesed hoolivad üksteisest.
- Seal on alati aega peatuda ja käekäigu järgi küsida.
See on väga tervendav. Väike kohtumine teeb head.
Kuna oleme nii vanad, siis inimesed on väga aupaklikud
ja meisse suhtuti väga lugupidavalt.
Seal oli lihtne olla. Soomes on asjad teisiti.
- Vanemasse põlvkonda suhtutakse teisiti?
- Easse suhtutakse teisiti.
- Kuidas keelega lood on? Seal räägitakse vist suahiili keelt?
Kas see on raske keel? Kaua selle õppimine aega võttis?
- Selles mõttes on see lihtne keel, kuna seda hääldatakse
enamvähem nii nagu kirjutatakse
ja loetakse nagu soome keeltki. Soomlase jaoks lihtne keel.
Isegi minu jaoks, kellel on halb kuulmine.
Mul oli seda keelt lihtsam kuulda, kui näiteks inglise keelt,
ja sõnu eristada.
Kuid meie vanuses pidi muidugi põhjalikumalt õppima kui noorena.
- Nüüd aga kõnelete juba sujuvalt?
- Jah. Õppisime seda eelnevalt suveülikoolis.
Kohapeal oli pidevalt võimalik keeleõpetajaga tööd teha.
Pirkko õppis keele hästi ära, mina keskpäraselt.
Poes saan minagi hakkama, aga tema saab täna kõigega hakkama.
- Kas leidsite seal oma koha? Kas kõik oli nii, nagu teile räägiti
või oli seal üllatusi?
- Meie töökirjeldused olid üsna selged.
Läksime lühikeseks ajaks - tähtajalise lepinguga.
Pirkko oli kutsutud soome lapsi õpetama ja mind ülikooli.
Oli selge, et õpetan teoloogia teaduskonnas
Tumaini Ülikoolis Iringas Vana Testamenti.
Aja jooksul lisandus võimalusi teha ka muid asju.
Töösse oli üsna lihtne sukelduda. Õpetaja jaoks oli raskeim
keele ja kultuuri küsimus. Õpetasin inglise keeles,
mis ei olnud ei õpetaja ega õpilaste emakeel.
See seadis kohe piirangud, rääkimata sellest,
et kultuuri ei mõistnud ma alguses üldse.
Pidi lihtsalt vette hüppama - õpetan nagu oskan,
nemad võtavad vastu nagu suudavad
ja Jumal hoolitseb ülejäänu eest.
- Kas Vana Testamendi õpetamises oli mingi oluline vahe?
Oled õpetanud seda ka siin Soomes.
- Minu jaoks see nii erinev polnud, kuna ma ei saanud õpetada teisiti,
kui Soomes. Mul polnud muud võimalust.
Erinev oli see, et ma ei teadnud, kuidas nad minust aru saavad
ja kas mina nendest õigesti aru saan.
See oli võimatu ülesanne ja see ei paranenud palju
kolme aastaga.
Tasapisi õppis muidugi kultuurierinevusi tundma,
kuid mind kui õpetajat vaevas veidi, kuidas minu õpetatu
nende kultuuri asetub.
Samas oli see väga rikastav kogemus,
kuna õppisin midagi uut uuest tundmatust maailmast.
Kõik vestlused õpilastega olid väga huvitavad.
- Selles mõttes oli erinev, et keegi ei kahtle seal
Piiblisõna tõesuses.
Kui Eero tõstatas mõne küsimuse, küsiti: "Ega sa ometi ei kahtle?"
- Miskipärast puudub seal kahtlev maailmavaade nagu siin.
- Jah. See on kergendav, kuid teiselt poolt puudub ka
väga vajalik kriitiline mõtlemine.
Õpetaja on autoriteet ja kõik, mida ta ütleb, on tingimata tõde.
Kui õpetaja jääb mõnele küsimusele vastuse võlgu, hämmastuvad nad,
et tuleb välismaa õpetaja ega tea, mida räägib.
Nad olid suures hämmingus ja olid harjunud,
et õpetajal on alati kõige jaoks vastus.
- Misjonipõllul on alati kombeks, et misjonäride lapsed
saavad emakeelset õpetust. Millised on väljakutsed siin?
- Emakeele õpetamine ja säilitamine on väga oluline.
See nõrgeneb ja väheneb, kui sellega ei tegeleta.
Väljakutse on selles, et rahvusvahelised koolid
on väga nõudlikud ja neil on seal juba suur koormus.
Kooli suhtutakse positiivselt ega mässata, nagu vahel Soomes.
Asi on ajas - kas jätkub aega emakeele jaoks?
Sellega peab pidevalt tegelema.
Oli tore, et kõigile lastele meeldis lugemine.
Emakeeles lugemine on parim viis keele säilitamiseks.
Kõik klassid tegid oma eksamid siiski Soome.
See oli tavaline koolitöö, välja arvatud see erinevus,
et puudus vastastikune mõju klassikogukonnas,
kuna töö toimus üksikult iga lapsega eraldi.
Mul ei olnud ka kolleege, puudus koolis tähtis õpetajate tuba.
- Tekib pilt, et see polegi nii raske.
Kuid kas oli mõni suur väljakutse esimest korda misjonitööle minnes?
- Võiksin küll anda allkirja väitele, et see polegi nii raske.
Mõnes mõttes on see sama töö, mida Soomeski tehakse.
Erinevus on vaid kultuuris ja keeles.
Kui need takistused on ületatud, on töö sama, lihtsalt teises riigis.
Teiselt poolt võib mõelda, et alati on võimalik vigu teha.
Kuid siis pole midagi parata.
Nad võivad mõelda, et õpetan täiesti mööda,
aga saan anda ainult enda parima.
Mis puudutab teises riigis elamise raskustesse,
siis kogu bürokraatia on erinev.
Vahel hakkas ära tüütama aafrikalik mõtlemine:
homme või homme või kunagi või mitte kunagi.
Nende arusaamine ajast on väga suhteline.
Meie oleme harjunud, et homme tähendab homme,
kuid seal ei ole nii.
- Satume kokkupõrketrajektoorile.
Läksime õpetama, aga mõistsime pea, et tulime õppima.
Näiteks kannatlikkust ja palju muudki.
Väljakutseks on see, et sa ei tea,
millisesse reaalsusesse sa ikkagi satud.
Meil olid väga head tingimused, hea kodu
ja teised elus kaasa aitavad välised tingimused.
Õnneks meil ei olnud kodus sisalikke, olen sisalikufoob.
Kui mina olen suutnud seal olla, suudavad seda teisedki.
Selles mõttes võin olla väga heaks eeskujuks.
- Kas teie kogemus on nii positiivne, et julgustaksite inimesi kaaluma,
kellel on siin pikk karjäär selja taga,
veeta mõne aasta misjonipõllul.
Elukogemus misjonitöös on väga suur asi.
- Kindlasti. Kuigi ideaalne oleks, kui lähevad noored inimesed,
kes teevad misjonipõllul oma elutööd.
Iga kristlik noor, kellel on amet, keeleoskus ja võimalus,
peaks küsima Jumalalt, kas minu koht on misjonipõllul.
Tänapäeval on minejate hulgas väga erinevas eas inimesi.
Olen nõus, et elukogemus ja ametioskused on kasulikud.
Piiranguteks saavad aeglasem keeleõpe
ja misjonikarjäär jääb lühemaks, midagi jääb veidi puudu.
Me ei õppinud seda maailma just väga põhjalikult tundma.
Arvan, et tänapäeval võib minna misjonitööle igas eas.
Kui vaid avaneb sobiv võimalus.
Täna vajatakse palju professionaale selgelt määratletud positsioonidele,
mitte lihtsalt põõsasse jutlustama, mida on küll ka vaja.
On hea areng, et misjonitööle võivad minna ka 60-aastased.
- Tundsite, et saite midagi siiski anda?
- Jah. Kui mõelda oma õpilaste peale
või kirikuõpetajate täiendõppeseminaridele,
tundsin tihti head vastastikust mõju.
Mina sain 'ahaa'-elamusi nende mõtteviisist
ja nemad said samu elamusi minult.
Kaua aega selle tööga tegelenuna võib ilmselt anda midagi,
mida nende omad töötajad ei suutnud, kuna mina vaatasin asjadele
ka kõrvaltvaataja pilguga.
See, kuidas Soomes asju aetakse, võis anda neile tähtsat lisateavet.
- Tegite Soomes enne lahkumist pikalt ka paarisuhtealast tööd.
Milline on sealne peretemaatika?
- Tansaania pere erineb Soome omast.
Mees on perekonna pea sellisel moel, millega soomlased ei nõustuks.
Naised on oma positsiooniga rahul. Nad ei kaeba, nad on harjunud.
Peretööd oleks sealgi vaja, seda on ka veidi alustatud
katoliiklikus ja luteri kirikus.
Ka HIV ja AIDS'i tööga seotult tegeletakse pereteemaga.
- Kas sina naisena kogesid, et sind austati nii, nagu soovisid?
- Üldiselt küll. Sellele aitas ilmselt kaasa mu iga.
Kui olime kuskil poes, pöördusid müüjad siiski Eero poole,
isegi kui ta poleks ostu kohta midagi teadnud.
- See on seal tüüpiline, et mees peab otsustama.
Rääkisin tudengitele loengus meeste ja naiste võrdõiguslikkusest.
Küsisin, kas teie peres on ka nii? Muidugi, vastasid nad.
Küsisin, kas arutate otsuste üle ja teete neid koos?
Seda me küll ei tee, vastati. Nende võrdõiguslikkus on erinev.
- Tädid on peres ja suguvõsas väga tähtsad lastekasvatuse juures.
Neilt saab palju kultuurile omast juhatust ja õpetust.
- Kas see toimis ühtmoodi nii kirikus kui kultuuris?
- Meil on seda raske öelda. Me ei õppinud külaelu tundma.
Kirikutes on võrdõiguslikkus meie vaatenurgast paremas seisus
ja loomulikult haritlaste seas.
Pooled ülikooli tudengeist olid naised.
Haritud inimesed on avatud välismõjudele
ja võrdõiguslikkus kasvab koos sellega.
- Kuskil räägiti ühest heast naistöötajast,
kellelt küsiti tema edu saladust.
Selgus, et tema kodus oli isa kohelnud lapsi võrdselt -
nad sõid koos, kuigi tavaliselt söövad sealsed mehed eraldi
ja naised söövad köögis.
Haridus ja teadmiste kasv ning televisiooni kaudu saabuv kaasaeg
aitavad, kuigi sealt saab ka halbu mõjusid.
Võitlusteemasid seal jätkub - näiteks naiste ümberlõikamine.
Meie sealoleku ajal toimus üks eriline sündmus.
Masaid pidasid koosoleku, kus nende juhid otsustasid,
et naiste ümberlõikamine tuleb lõpetada.
Üllatav oli see, et suurest rahvahulgast
olid mõned naised sellele vastu, väites, et vanu kombeid ei või muuta.
Arutelud jätkusid ja esile tuli ka naisi,
kes olid uue mõtlemise poolt. Nii et asjad liiguvad selles suunas.
Selline ebaõigluse parandamine teeb rõõmu.
- See on hea areng.
Kui mõelda Aafrika kirikut, tekib vahel tunne,
et nemad peaksid meile Läände jutlustama tulema.
Milline on sealse kiriku vaimne olukord?
- Esimese mulje põhjal on neil väga elav kristlus.
Kui lähed pühapäeva hommikul kell 7 kirikusse, on see täis.
Isegi väikese Iringa äärelinnas asuvates kirikutes
laulab 500 inimest kell 7 hommikul innukalt
ning veedab 2,5 tundi jumalateenistusel.
Pool kümme algab järgmine teenistus, mis on samuti rahvast täis.
See jätab väga positiivse mulje.
Kui püüda hinnata Tansaania kiriku vaimset olukorda,
siis minu vaatenurgast seal erilist ärkamist ei ole.
Kristlased käivad kirikus jumalateenistustel,
kuna mingeid muid üritusi eriti ei toimu.
Usk on argielu osa ja seda ei häbeneta.
Kuid aktiivset väljapoole suundumist eriti näha pole.
Räägin Iringa piiskopkonnast, kuid Victoria järve piiskopkonnas
sünnib siiski pidevalt uusi kogudusi ja on ka ärkamist.
- Iringa on väga vana kristlik keskus.
Muansas, kus õpetamas käisin, tehakse külades ukselt-uksele tööd
ja vahva filmibuss "Cinema Leo", mis näitab külades Jeesus-filmi.
Seal kasvab kogudus vägevalt. Suur puudus on kirikuõpetajaist.
Ja olemasolevatel on palju tööd.
Töö toimub paljuski "dzhunglis" ja on hea, et evangelistid on kohalikud.
Neil on paremad meetodid oma rahvani jõudmiseks.
Kahvanäod koolitavad peamiselt evangeliste ja kirikuõpetajaid.
- Saateaeg on lõpukorral.
Mis tunne oli Soome tagasi tulla?
Tavaliselt räägitakse kultuurishokist sinna minnes,
kuid milline shokk tabas teid naastes Soome kiriku
ja ühiskonna juurde?
- Kodumaale on ju alati tore tulla. Kogesime, et oli aeg naasta.
Käivitus siiski üllatavalt suur sisemine protsess.
Inimmeel on ehk nii loodud, et pool sinust on veel Aafrikas
ja võtab aega, enne kui see naaseb.
Ajuhammasrattad töötavad mõnda aega aeglasemalt.
Väga eriline kogemus.
- Naasmine on aeglasem ja raskem protsess kui minek.
Oleme väga aeglaselt adapteerunud. Kodus on kõik alles pooleli.
Meel on alles mujal, kuigi teadsime, et tuleme õigel ajal.
- Aitäh Pirkko ja Eero Junkkaala, et jagasite saates oma kogemusi.
Õnnistust teie edaspidisele tööle Soomes!
Aitäh teile, head vaatajad, et olite taas meiega.
Saime julgustust, et vanusest ja olukorrast hoolimata
tasub kaaluda misjonipõllule minekut.
Kui meie ülesanne pole minna võõrale maale evangeeliumitööle,
peame siiski kõik misjonitöös osalema ja vastutust kandma.
Igühel on selles oma koht.
Õnnistatud nädalat!
Kohtume taas nädala pärast Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri