o
PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Kuna tegemist on PIIBLIkohvikuga, siis naaseme täna oma juurte juurde
ja räägime Piiblist,
selle usaldusväärsusest ja tähendusest.
Minu külaliseks on Norra teoloog Espen Ottoson.
- Tere tulemast. - Aitäh.
- Oled teoloog ja infojuht Misjonssambandetis,
mis on suur Norra misjoniühendus, kus on ca 180 misjonäri.
- Jah, ligilähedaselt.
- Lisaks oled peatoimetajaks ajalehes Utsyn.
Lehe tiraazh on ca 10 000 - 20 000.
- Ligikaudu 10 000 - 15 000.
- Oled kirjutanud raamatu nimega "Guds stemme" ehk "Jumala hääl".
Miks usud, et Jumal räägib Piiblis?
- Kirjutasin raamatu seetõttu, et Piiblit rünnatakse
mitmel erineval viisil.
Arvasin, et kristlased peaksid mõningaile neist vastama.
Tahaksin, et kristlased usaldaksid Piiblit.
Kasvasin ise kristlikus kodus.
Kuulsin Jeesusest juba lapsena ja kasvasin üles Piiblit lugedes.
Usun, et Jeesus on Jumala Poeg.
Kui usun, et Jeesus on Jumala Poeg
ja Ta on andnud meile Piibli
ning valinud oma jüngrid ja apostlid,
pean Piiblisse tõsiselt suhtuma.
On vastuoluline uskuda Jeesusse, kuid mitte uskuda Piiblit.
- Tänapäeval kuuleb tihti, et usutakse Jeesust,
kuid ei olda päris kindlad Pauluse sõnade suhtes.
Mida ütled sellise eristamise peale?
- Arvan, et see on võimatu.
Kuidas on üldse võimalik midagi Jeesusest teada?
Selleks loetakse Piiblit.
Ei ole teist teed Jeesust tundma õppida.
Jeesus räägib Piiblis,
kuid Ta räägib teiste kirjutajate kaudu -
Matteuse, Markuse, Luuka ja Johannese kaudu.
Nemad vahendavad Jeesuse sõnumit.
Tuleb mõista, et neil on Jumala eestkõnelejaina autoriteet -
nii siis, kui nad kirjutavad Jeesuse sõnu,
kui ka siis, kui nad edastavad kristlikku sõnumit üldisemalt.
Arvan, et peab kas uskuma Jeesust ja Tema Sõna
või heita kogu pakett kõrvale.
- Pead seega Pauluse sõnu Jumala Sõnana,
kuna Jeesus läkitas Pauluse?
- Jah. Minu meelest räägib Piibel selgelt,
et Jeesus valis Pauluse ja teised apostlid.
Nad said erilise kutsumise ja ülesande.
Esimesed jüngrid õppisid Jeesuselt,
et kes neid kuuleb, kuuleb ka Teda.
Seetõttu ei julge ma öelda, et mõtlen neist asjust
veidi teisiti kui jüngrid.
Arvan, et olen patune inimene,
jüngrid aga said Jumalalt ülesande
vahendada sõnumit Jeesusest.
- Kui mõtlen mõnest asjast teisiti, kui Paulus Piiblis kirjutas,
kas mõtlen teisiti kui Jeesus,
kuna Pauluse ja Jeesuse vaated kattuvad?
- Jah, just seda ma mõtlengi.
Arvan, et Piibel on Jumala hääl.
Kuigi Piiblis on 66 erinevat raamatut,
Vana Testament ja Uus Testament;
kuigi Piiblil on mitu kirjutajat -
Paulus, Peetrus ja teised -,
usun, et põhimõtteliselt on tegu sama häälega.
Võime muidugi kahelda selles,
mida Paulus mingi asjaga täpselt mõtles?
On raske mõista kõiki Piibli kirjakohti.
Ma ei julge öelda, et mõistan Pauluse sõnu,
kuid olen siiski teisel arvamusel.
Paulus oli Jumala valitu.
- Paljud ütlevad, et Jumal räägib otse südamesse.
Milleks Piibel, kui kuulen Tema häält otse?
Mida neile ütleksid?
- Tahan öelda kaht asja.
Esiteks, usun, et Jumal võib inimestega vahetult rääkida.
Ma ei taha seda võimalust välistada.
Kuid tuleb kontrollida, et sõnum poleks vastuolus Piibliga.
See on väga tähtis, kuna on palju erinevaid maailmavaateid
ja religioosseid arusaamu.
Seepärast peab meil olema võimalus sõnum Piibliga läbi katsuda.
Oleme kõik piiratud ja patused.
Meil kõigil on oht pidada Jumala hääleks midagi,
mis on tegelikkuses vaid fantaasia.
Usun, et ka kurat võib sõnumeid anda.
Piibel peab otsustama.
Ma ei välista, et Jumal võib rääkida vahetult,
peaasi, et sõnum on kooskõlas Piibliga.
- Räägime Piiblile esitavatest väljakutsetest.
Üks neist kõlab: miks on Piiblis just need raamatud?
See koosneb 66 raamatust, millest 22 on Uues Testamendis.
Miks just Matteuse, Markuse, Luuka ja Johannese evangeeliumid,
kui on olemas ka Maarja ja Tooma evangeeliumid?
Kuidas sellele vastad?
- See on nii mõneski mõttes uus küsimus.
Paljud kristlased ei oska sellele vastata.
Võimalik, et Dan Brown'i "Da Vinci kood"
tõi seda tüüpi küsimused eriti esile.
Vastan, et seda piibliversiooni
võib vaadata kirikuajalooliselt, mis nõuab muidugi veidi oskusi.
Kui seda siiski teha, leitakse,
et Uues Testamendis on kõige vanemad ürikud.
Kirjutised, mida algkristlased pidasid kõige usaldusväärsemaiks,
usutavamateks ja tõepärasemateks tunnistusteks Jeesusest.
See tähendab, et Tooma, Maarja Magdaleena ja Peetruse evangeeliumid,
mida nimetatakse ka pseudoepigraafideks,
on võltsitud kirjutised.
Nad ei ühti Piibliga.
Kristlik algkogudus elimineeris need kirjutised.
Algkristlased teadsid, et need ürikud ei olnud jüngrite
ega pealtnägijate kirjutised.
- Kuigi evangeeliumid nimetati Maarja, Tooma ja Peetruse järgi?
- Jah. Paari-kolme aasta eest, veidi enne Paasapüha,
leiti Juuda evangeelium.
Sellest sai kõigi tähelepanu keskpunkt.
Ükski uurija ei arva,
et Juuda evangeeliumi autor oleks Juudas.
Kõik nõustuvad, et see on võltsevangeelium.
Juuda nimi andis kirjutisele autoriteedi.
- Kas pole nii, et need evangeeliumid kirjutati 100-150 aastat
pärast algupäraseid evangeeliume?
- Jah. Seda kinnitavad ka kirikuajaloo uurijad.
Kümne aasta eest käis huvitav arutelu
Johannese evangeeliumi ümber, sest paljud uurijad väitsid,
et Johannese evangeelium võib olla võltsitud.
Paljude uurijate meelest kirjutati see ehk 1. sajandi lõpul.
Egiptuse kõrbest leiti katkendeid,
mida nimetatakse P52,
mis sisaldas väikse osa Johannese evangeeliumit.
Kui testiti pärgamenti, leiti, et see on aastast 125 AD.
See lükkas ümber kõik teooriad, mille kohaselt kirjutati
Johannese evangeelium alles 50 aastat hiljem.
Evangeelium jõudis tervikuna Egiptusesse 125 AD ja leiti sealt.
Seetõttu usuvad uurijad täna, et see kirjutati aastal 80-90 AD
ja see on autentne evangeelium.
- Räägime teistest väljakutsest, mida tihti kohtame.
Öeldakse, et eelkõige evangeeliumeis
ja Piiblis üldiselt on vastuolusid.
Üks ütleb üht ja teine teist.
Milline on sinu seisukoht?
- Tahaksin kuulda sel juhul konkreetseid küsimusi.
See ärritab mind veidi, kui inimesed ütlevad,
et siin on viga ja seal on vastuolu.
Olen nende erinevate tekstidega töötanud ja märganud,
et paljud nn vead ei olegi õieti vead.
Kui usume, et Piibel on Jumala Sõna, nii et seal räägib üks hääl
ja selle sõnumis on punane niit, märkame tihti,
et mingit kirjutist lähemalt uurides on kõik siiski kooskõlas.
Peame tõlgendama kirjutisi nende algupärases kontekstis.
Tihti juhtub, et vastuolulisena näivad asjad polegi vastuolus,
kui vaadata neid laiemas perspektiivis.
Jeesuse risti kohta räägitakse evangeeliumides erinevaid asju.
"See on juutide kuningas."
"See on Jeesus, juutide kuningas."
"See on Messias."
Esineb erinevaid kirjapilte.
Johannese evangeeliumi hoolikalt uurides märkame,
et Jeesuse ristile kirjutati kreeka, aramea ja heebrea keeles.
Seega ei vasta tõele, et seal kirjutati vaid "INRI",
nagu maalidel tihti näha on. Seal kirjutati rohkem.
Seetõttu ei ole viga, kui evangeeliumid räägivad sellest
veidi erinevalt.
- On veel üks suur väljakutse,
mis minu kogemuste põhjal on kõige üldisem.
See käib nii: Piiblit võib tõlgendada kuidas tahes.
Piiblit võib tõlgendada ja mõista paljudel erinevatel viisidel.
Piibli autoriteeti Jumala Sõnana aktsepteeritakse.
Kuid miks jõutakse täiesti erinevatele järeldustele?
Võib veel öelda, et on sadu kristlikke kogudusi,
mis usaldavad väidetavalt ainult Piiblit.
Kuidas sellele vastad?
- See on valus väljakutse.
Ühelt poolt võib öelda,
et kristlased on eri meelt nii mõneski asjas.
Samadest kirjakohtadest on olemas erinevaid tõlgendusi.
Seda peame möönma.
Näiteks mina ja nelipühilane oleme ühel meelel paljudes asjades,
kuid võime olla mõnes asjas ka lahkarvamusel.
Esiteks võin öelda, et oleme paljude asjade suhtes
ühel meelel.
Minul, nelipühilasel, metodistil ja katoliiklasel
on täielik üksmeel paljudes asjades.
Keegi meist ei kahtle, et Jeesus poleks tõusnud surnuist,
et Jeesus poleks maailma Päästja
või et Ta poleks neitsist sündinud.
Võin rääkida sadu asju, mille suhtes oleme üksmeeles.
Teiseks, see ei näita, et eriarvamused mingites asjades
tähendaksid erinevaid tõlgendusi, vaid erinevaid suhtumisi Pühakirja.
- Mis vahe siin on?
- On mõningaid preestreid ja piiskoppe,
kelle meelest ei saa uskuda neitsist sündimisse.
Siis mõtlen, kas ta kahtleb Matteuse kirjutatus.
Nad vastavad, et ei kahtle Matteuse ja Luuka usus
neitsist sündimisse,
kuid kaasaaegsete inimestena ei saa me sellesse uskuda.
See tähendab erinevat suhtumist ürikutesse.
Paljude meelest võime kaasaegsete inimestena
hüljata piibliaegsete kirjutajate arvamused ja mõtted.
Siin ei ole küsimus erinevatest tõlgendustest.
- Sama kehtib ka tänapäeva aktuaalsete teemade puhul.
Näiteks homoküsimus.
Väga vähesed julgevad väita, et Piibel on homoseksuaalide suhtes
positiivsel seisukohal.
Järgneb küsimus, kas peame tänapäeval järgima
Piiblis selgelt esitletud keelde?
- Täpselt. On kummaline, et sellele järgneb kaos kristlaskonnas,
sest küsimus pole lahkarvamustes või võimatutes tõlgendustes.
Asi ei ole selles, mida Paulus tegelikult mõtles.
Sel juhul muutub Piibel mingisuguseks kandikuks,
kust võib midagi soovi järgi valida.
Pean sellist suhtumist Piiblisse väga masendavaks.
Piiblilt võetakse igasugune usaldusväärsus,
kui ei öelda, et Jeesus, Peetrus, Jaakobus ja Paulus
olid autoriteetsed kõnelejad.
Selle asemel öeldakse, et tänapäeva kirik võib Piiblist valida
või vältida raskesti usutavaid asju.
- Räägime Piiblist veidi isiklikumal tasandil.
Mida see sulle endale kristlasena tähendab?
Oled olnud kristlane kaua aega, oled palju näinud ja kogenud.
Milline on tänapäeval sinu suhtumine?
Kas pead endiselt igapäevaselt Jumala Sõna lugema ja uurima?
On sul täna vajadus kuulda Jumala häält Piibli kaudu?
- Piibel nimetab Jumala Sõna hinge toiduks.
Tunnen samuti.
Kristlase elu võib raske olla.
Kuna olen patune, ei taha ma sisimas seda,
mida Jumal tahab.
Ma ei mõtle ka automaatselt Jumala mõtteid.
Seetõttu vajan Piiblit kogu aeg.
Vajan seda korrigeerimiseks ja Jumala hääleks,
mis aitab mõelda Jumalale meelepäraseid mõtteid
ja käia Tema teedel.
Piibli usaldusväärsus tähendab minu jaoks seda,
et ma ei saa ise usutav olla, kuna olen patune.
Ma ei suuda tahta, mida Jumal tahab.
Pean naasma jätkuvalt Piibli juurde, et saaksin juhatust,
kuidas mõelda ja elada, ning mida uskuda.
- Kas selles võibki olla suur erinevus?
Meil on tänapäeval niinimetatud liberaalseid kristlasi,
kelle väitel nad ei usu Piiblis kõike
ja võtavad sealt teatud asju, kuid teised jätavad kõrvale.
Kas siin võib olla küsimus selles, kui palju inimene usaldab seda,
kui palju ta ise Jumalast teab selle suhtes,
et kui palju inimene vajab infoallikat,
kus Jumal ise räägib, milline Ta on, mida tahab
ja mida Ta erinevatest asjadest arvab?
- Minu meelest on liberaalse, piiblikriitilise teoloogia
ja konservatiivse klassikalise teoloogia
suurim erinevus inimkäsitluses.
Usun, et vajame inimestena juhatust.
Me ei suuda leida ise tõde
nii suuremates kui väiksemates küsimustes.
Eelkõige puudutab see usuküsimusi.
Piibli sõnul patt pimestab meid nendes küsimustes.
Kui seda tõsiselt võtan, pean uskuma seda,
mida Jumal Piiblis ütleb.
Kui võtan tõsiselt seda, et olen patune,
on mu mõistmisvõime usuküsimustes piiratud,
ja pean mõtlema, et sõltun Jumalast, kes räägib.
Sõltun kohtumisest Jumalaga.
Ja olulisim Jumala hääl on Jeesus.
Ta on näidanud meile, milline Jumal on.
Lisaks valis ta jüngrid ja apostlid,
kes meile samuti sõna jagavad.
- Mis nõu annaksid inimesele, kes peab Piiblit paksuks raamatuks?
Selles on 66 erinevat raamatut.
Moosese raamatutest alates tuleb peatükk teise järel
reegleid erinevate ohvrite ja muu kohta.
Lisaks on palju ajaloolisi jutustusi ja muud.
Kas siin on mingi punane niit?
On siin midagi keskset, mida peaks lugedes eriti otsima?
- Piibli punane niit on Jeesus.
Kui keegi ei tunne hästi Piiblit, soovitan palvetada
ja lugeda Jeesusest näiteks Markuse ja Luuka evangeeliumeist.
Ka Vana Testamendi lugemine käib asja juurde.
Usun, et ka see on Jumala Sõna.
Näiteks 1. ja 4. Moosese raamat ja Ajaraamatud.
Kuid seda tuleb lugeda Uue Testamendi valguses.
Kui loeme üksnes Vana Testamenti, ilma et Jeesus oleks asja tuum,
oleme nagu juudid.
Ma ei ole juut, vaid kristlane.
Keskseim on Kristus Jeesus.
- Mida ütleksid neile, kes maadlevad mingi probleemiga?
Nad loevad Vanast Testamendist teksti,
kus Jumal käsib mingi rahva viimseni tappa.
Lugejate meelest ei või sellist asja tänapäeval uskuda.
Nad võivad lugeda Aabrahamile antud käsku ohverdada oma poeg.
Mida teha, kui Piiblis kohatakse sellist probleemi?
- Usun, et paljudele nendele raskustele leiame vastuse
lugedes teisi Piibli kirjakohti.
Minu meelest on väga huvitav lugeda Aabrahamist ja Iisakist
kirjast Heebrealastele.
Heebrealaste kirja autor räägib, et Iisakiga mäele ronides
mõtles Aabraham, et Jumal suudab Iisaki
surnuist üles äratada.
See on mind lohutanud.
Aabraham arvas, et kuigi ta peaks oma poja tapma,
kui see on tõesti Jumala plaan,
äratab Jumal ta surnuist üles.
Jumalal on selline vägi ja võim.
Seda siiski ei juhtunud.
See on lugu sellest, kuidas Jumal Aabrahami läbi katsus.
Minu meelest viitab see lugu otseselt ka Jeesusele.
Jeesus on see ohvrilammas, kes tuuakse ohvriks
Jumala valitud altaril.
Just see tekst osutab, et on tähtis lugeda Vana Testamenti
Uue Testamendi valguses.
Piibel on paks raamat.
66 raamatut ja üle 1000 lehekülje.
Sealt leiab kindlasti asju,
millele me ei saa ehk vastust, enne kui Taevasse jõuame.
Seni soovitan lugeda Uut Testamenti
ja lugeda Jeesusest.
Tee Piiblis tähtsaim teema prioriteetseks ka oma elus.
Problemaatlistes küsimustes võid paluda abi ka
pastoreilt ja hingehoidjailt.
- Meil on veel üks minut.
Minu viimane küsimus.
Kas vahel võib olla küsimus ka selles,
keda me ikkagi usaldame?
Kas usaldame seda, et Jumal on rääkinud oma Sõnas tõtt
või viimaseid teooriaid sellest, mis tegelikult Egiptuses juhtus
ja nii edasi?
- Usun, et meie usaldus Piiblisse, kui seda lugema hakkame
on väga otsustav.
Suurem osa tänapäeval Piibli vastu esitatavast kriitikast
põhineb minu meelest elementaarsetel kahtlustel.
Enamus Piibli vastasest kriitikast
ei puuduta ka mind ega minu usku.
Mõistan, et see ei ole tõsine kriitika,
kuna eeldab, et Piibel on loetamatu
ja seda ei tohiks lugeda läbi usu prillide.
- Aitäh, Espen Ottosen, et külastasid Piiblikohvikut.
Jumala õnnistust sinu tööle!
Et Jumala Sõna võiks sinu kuulutuse kaudu levida!
- Aitäh.
- Aitäh teile, head vaatajad, et olite meiega Piiblikohvikus!
Võime usaldada, et Jumal räägib meiega,
kui Piiblit loeme.
Meie omad mõtted ei ole ligilähedaseltki nii usaldusväärsed,
isegi kui usume, et need lähtuvad Jumalast.
Kuid Piiblit võib alati usaldada.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Soome keelest tõlkinud: Monika Jaaguri