Tervetuloa ohjelmaamme. - Kiitos.
Olet teologi ja erään lehden päätoimittaja järjestössä, -
joka ymmärtääkseni on Norjan suurin lähetysjärjestö, -
Misjonssambandet.
Se on aivan totta.
Meillä työskentelee noin 150 aikuista lähetystyöntekijää.
Olet itsekin ollut lähetystyössä.
Kyllä. Olin Perussa yhdessä vaimoni ja meidän kolmen lapsemme kanssa -
kolmen vuoden ajan. Sain siellä kokemusta käytännön lähetystyöstä.
Misjonssambandetin tiedotuspäällikkönä olet myös -
matkustellut hyvin paljon.
Kerrotko, missä maissa olet vieraillut viime vuoden aikana?
Olin Kiinassa ensimmäistä kertaa vajaa vuosi sitten.
Se oli mielettömän jännittävää.
Vierailin monilla eri seuduilla Kiinassa.
Eräs henkilö sanoi minulle, että mistä tahansa etsitkään -
kristittyjä Kiinassa, niin aina heillä on tapaaminen jossakin.
Se oli minunkin kokemukseni.
Tapasin lähetystyöntekijöitä, jotka pitivät hyvin -
matalaa profiilia ja olivat hyvin varovaisia.
Heillä oli kiinalaisia ystäviä, joita vainottiin ja vastustettiin.
Olin myös sellaisella alueella Kiinassa, jossa oli suuri -
Jumalanpalvelus ja jonne saattoi mennä norjalaisena.
Siellä oli 1000 ihmistä.
Se oli yksi kaikkiaan viidestä Jumalanpalveluksesta sinä päivänä.
1,3 miljardia kiinalaista tarvitsee useamman Jumalanpalveluksen.
Se on paljon.
Olen ollut Etiopiassa, Keniassa, Tansaniassa ja Somaliassa.
Lisäksi olen ollut lähetystyössä Etelä-Amerikassa, joka -
on minulle hyvin tuttu paikka.
Olen ollut myös Japanissa ja Indonesiassa. Monissa maissa.
Koska olet matkustanut näin paljon, ymmärrän -
lähetystyön olevan sydämelläsi ja tärkeää sinulle kristittynä.
Kerrohan, olemmeko onnistuneet vai epäonnistuneet lähetystyössä?
Näen asian niin, että lähetystyö on toiminut.
Siellä, missä meillä oli lähetystyöntekijöitä -
50 vuotta sitten, ei enää ole lähetystyöntekijöitä.
Tilalle on tullut paikallisia kirkkoja ja pastoreita.
Seurakunta on kasvanut monella tapaa.
Voisitko kertoa esimerkin tällaisesta?
Hyvin mielelläni.
Aloitimme lähetystyön Etiopiassa vuonna 1948.
Hieman myöhemmin Mekane Yesus -kirkko ja -
luterilainen kirkko muodostuivat Etiopiaan.
Kirkko on nyt 51 vuotta vanha.
Nykyisin kirkkoon kuuluu yli 5 miljoonaa jäsentä.
Se sai alkunsa aivan tyhjästä.
Olemme jatkaneet lähetystyötä Etiopiassa niillä alueilla, -
joissa sitä tarvitaan eniten.
Eli siellä, missä on vähiten kristittyjä ja suuria kirkkoja -
eikä paljoakaan evankelistoja.
Lisäksi teemme myös opetustyötä.
Mielestäni myös Mongolian tarina on kiehtova.
Ensimmäiset lähetystyöntekijämme lähtivät Mongoliaan 1989.
20 vuoden päästä lähetystyöntekijämme kertoivat, -
että he tiesivät sieltä viisi kristittyä ihmistä.
Tai ehkä neljä, he eivät olleet aivan varmoja.
Mongolia oli ollut nimittäin täysin suljettu lähetystyöltä.
Neuvostoliiton ja Kiinan välissä ollessaan se oli kommunistinen.
Ilmapiiri oli suljettu lähetystyöltä.
Kun maa itsenäistyi, lähetimme sinne lähetystyöntekijöitä.
Monet lähetystyöntekijät olivat myös eteläkorealaisia.
Nyt 20 vuotta myöhemmin Mongoliassa on 50 000 kristittyä.
Mongoliassa järjestetään yhteinen evankelinen aktio kerran vuodessa.
Se järjestetään jalkapallostadionilla, jonne -
saapuu tuhatpäin ihmisiä joka ilta.
Se tarkoittaa, että lähetystyö on onnistunut ja tuottanut tulosta.
20 vuoden jälkeen olemme siirtyneet pois Mongolian pääkaupungista, -
Ulan Batorista, koska siellä on nyt niin paljon -
itsenäistä kristillistä työtä.
Lähetystyöntekijämme ovat nyt kahden tunnin lentomatkan päässä -
eri maanosassa, jossa tarvitaan enemmän lähetystyötä.
Lähetystyö on siis onnistunut?
Kyllä. Se on onnistunut monissa kaupungeissa.
Työ on myös hyvin hidasta, mutta mutta evankeliumi menee eteenpäin.
Kerron vielä erään esimerkin Raamatun kääntämisestä.
20-30 vuotta sitten Raamattu julkaistiin keskimäärin -
yhdellä tai kahdella uudella kielellä joka vuosi.
Viime vuosina Raamattu on ilmestynyt -
20 uudella kielellä joka vuosi.
Se tarkoittaa, että osa tehtävistämme on saatettu loppuun.
Kun Raamattu käännetään uudelle kielelle, -
tavoitetaan uusia ihmisryhmiä.
Olemme siis edenneet.
Mutta mitkä ovat suurimmat jäljellä olevat haasteet?
Ne ovat suuria.
On vielä jäljellä ehkä noin kaksi miljardia ihmistä, joilla -
ei ole realistista mahdollisuutta -
kuulla evankeliumia Jeesuksesta Kristuksesta.
Mielestäni meidän haasteemme ennen kaikkea on, että -
tavoitamme nämä ihmiset kristillisellä sanomalla.
Ymmärtääkseni strategianne Misjonssambandetissa on, että -
ette mene mieluiten sinne, missä löytyy jo kasvava kristillinen -
kansankirkko, vaan mieluiten sinne, missä ei vielä ole mitään.
Kyllä. Mutta teemme mielellämme työtä kansankirkkojen kanssa.
Esimerkiksi työskentelemme Etiopian kirkon kanssa -
auttaaksemme aloittamaan uuden työn sellaisella Etiopian alueella, -
missä on vähän lähetystyötä.
Olen sitä mieltä, että lähetystyössä tulee -
jatkuvasti tavoittaa lisää uusia ihmisiä.
Haluamme mielellämme saada tehtävämme suoritetuksi.
Ajattelemme, että kun kirkko ja koulutettu pastori löytyvät, -
homma alkaa toimia.
Silloin me voimme jatkaa uusilla alueilla.
Kun alamme jakaa tätä niin kutsuttua suurta kakkua -
eli haastetta, joka on vielä jäljellä, -
muslimimaailma on suuri osa siitä.
Kyllä. Aikamme suurimpia haasteita lähetystyössä on tavoittaa, -
ihmisiä, joita ei voida tavoittaa tavanomaisella lähetystyöllä.
Joihinkin maihin on yksinkertaisesti laitonta -
lähettää lähetystyöntekijöitä. En voi mennä Saudi-Arabiaan.
En voi todeta, että täällähän on vähän kristittyjä -
ja paljon muslimeja, joten tulen tänne kertomaan -
evankeliumin sanomaa ja perustamaan kirkon.
Se ei käy, koska se on kiellettyä.
Samalla tavalla on monissa muslimimaailman kaupungeissa.
Se on kiellettyä, mutta myös vaarallista -
uskonnollisten ja poliittisten säädösten vuoksi.
Tämän vuoksi nykyisin lähetystyössä on käytettävä paljon luovuutta.
On käytettävä uudenlaisia lähestymistapoja.
Se tarkoittaa, että on lähetettävä sellaisia lähetystyöntekijöitä, -
joiden passissa ei kerrota, millä asialla he ovat.
Heillä on oltava sellainen koulutus ja ammatti, -
joka avaa ovet tällaisiin maihin.
Tarkoittaako tämä, että heidän on oltava mieluummin jotakin muuta -
kuin teologeja ja pastoreita?
Heillä on meidän tapauksessamme oltava lisäksi toinen koulutus.
Meillä on Kiinassa lähetystyöntekijöitä, jotka -
ovat insinöörejä.
Tunnen erään lähetystyöntekijän, joka on ollut Kiinassa -
10 vuoden ajan kieltenopiskelijana.
Voidaan tietysti kysyä, että eikö hän koskaan opi kiinaa.
Ymmärtääkseni hän on oppinut kiinaa ja opiskelee nyt toista kieltä.
Hän on kiinalaisessa yliopistossa, jossa hän on huomannut olevan -
helppoa solmia kontakteja ja todistaa Jeesuksesta.
Yliopistossa on verkostoja ja mahdollisuuksien ovet ovat auki.
Siellä voi olla vaihto-opiskelijana ja pitää Raamattupiirejä.
Meillä on terveydenhuolto- henkilöstöä muslimialueella.
Heille ei ole annettu lähetystyöntekijän passia, -
vaan he ovat lääkäreitä ja sairaanhoitajia.
He työskentelevät sairaaloissa ja klinikoilla, mutta tekevät sen -
sekä osoittaakseen rakkautta että todistaakseen kristinuskostaan.
99 % kristityistä ei ole teologeja.
Mikä on viestisi näille lähetystyöntekijöille, jotka -
eivät ole teologeja?
Viestini on, että Jumala voi käyttää kaikkia ihmisiä -
koulutuksesta ja taustasta riippumatta.
Lähetysjärjestömme pääsihteeri vetää rajan seuraavasti:
Lähetysjärjestössämme voimme käyttää kaikenlaisia ihmisiä -
lukuun ottamatta baarimikkoja, jotka tarjoilevat olutta pubeissa.
Heitä lukuun ottamatta voimme käyttää kaikkia: insinöörejä, -
lääkäreitä, sairaanhoitajia ja englanninopettajia.
Voimme käyttää hyvin monenlaisia ihmisiä.
Mutta heillä on oltava kutsumus käyttää elämänsä -
palvellakseen Jumalaa ja todistaakseen Jeesuksesta.
Sekä työpaikallaan että jossakin maailman kolkassa, jossa täytyy -
käyttää aikaa rakentaakseen ystävyyssuhteita.
Mielestäni samaa voi tehdä Suomessakin asuessa.
Toivon, että myös Suomen kristityt insinöörit, sairaanhoitajat tai -
opettajat ajattelevat, että heidän suuri kutsumuksensa on -
jakaa evankeliumia Jeesuksesta kollegoilleen ja naapureilleen.
Puhuttaessa haasteista tiedän, että Misjonssambandetin -
lähetystyöntekijöitä työskentelee hyvin vaikeissa olosuhteissa ja -
he kokevat jopa vainoa uskonsa vuoksi.
Uskotko tällaisen lisääntyvän?
Kyllä. Se on seurausta siitä, että tavoitamme alueita, joissa -
ei ole ollenkaan kirkkoja tai lähetystyötä.
Näissä kaupungeissa lähetystyö on vaikeinta.
Se voi olla vaikeaa poliittisesti ja uskonnollisesti, -
erityisesti islaminuskon vuoksi.
Se voi olla vaikeaa ilmastollisista ja maantieteellisistä syistä.
Lähetystyöntekijöitämme elää yli 40 asteen lämpötilassa.
Ehkä se sopii saunaan tottuneille suomalaisille.
Meille se on suuren suuri haaste.
Lähetystyöntekijöitämme asuu todellisella maaseudulla.
He matkustavat ostaakseen ruokaa kuudeksi viikoksi -
koska maaseudulla ei ole kauppoja eikä mitään.
Joten haasteet ovat suuria, ja suurin on toki vainoaminen.
Lähetystyöntekijöille se haaste ei aina ole niin suuri, sillä -
he voivat palata Norjaan -
tai heidät vain lähetetään pois maasta.
Ongelmana on, että he voivat vaarantaa kristityt noissa maissa.
Sen vuoksi meillä on korkea turvallisuustietoisuus ja -
pidämme matalaa profiilia lähetystyössämme siellä, missä -
tiedämme sen aiheuttavan vainoja ja suuria vaikeuksia kristityille.
Haasteet ovat siis suuria.
Olemme edenneet hyvän matkaa ja meillä on monia ilonaiheita.
Kun olet palannut Norjaan lähetysmatkoiltasi, -
oletko huomannut lisääntynyttä kiinnostusta lähetystyöhön -
norjalaisten kristittyjen keskuudessa?
Voimmeko vastata tähän haasteeseen?
Löytyykö halukkaita työntekijöitä tarpeeksi?
Ei, en usko sitä.
On tiedossa, että Norjassa on nykyisin vähemmän -
lähetystyöntekijöitä kuin aiemmin.
Kun aloin lähetystyöntekijäksi 20 vuotta sitten, muistan olleeni -
ylpeä siitä, että tilastojen mukaan Norjassa oli maailman eniten -
lähetystyöntekijöitä verrattuna maan asukaslukuun.
Muistelen, että heitä oli 2000.
Ja Norjassa asuu suurin piirtein saman verran ihmisiä kuin Suomessa.
Nykyisin Norja ei ole enää tilastojen kärjessä.
Maa, jossa nykyisin on eniten lähetystyöntekijöitä -
asukaslukuun verrattuna, on Etelä-Korea.
Noin 17 000 eteläkorealaista lähetystyöntekijää -
työskentelee maailmalla.
Mielestäni se on ihme, ja voimme iloita siitä.
Jos emme ajattele kansallisesti, lähetystyöntekijöitä on enemmän -
kuin koskaan aiemmin.
Pohjoismaissa, kuten Norjassa, lähetystyötä vastustetaan paljon.
Monien mielestä Jeesuksen Kristuksen näkeminen -
maailman ainoana toivona ja ainoana pelastajana -
on ylimielistä ja itsensä pettämistä.
Siksi he eivät tahdo lähetystyötä.
Tämän vuoksi tahdon rohkaista lähetystyöhön.
Ja näkemään sen, että Jeesus on ainoa pelastaja ja ainoa tie -
Jumalan luokse, minkä vuoksi meidän on tehtävä lähetystyötä.
Tähän asiaan liittyen tahdon kysyä: -
Voimmeko luottaa tässä asiassa Raamattuun?
Kyllä voimme.
Matteuksen evankeliumin 28. luvussa Jeesus antaa lähetyskäskynsä -
mennä ja tehdä kaikki kansat Hänen opetuslapsikseen.
Nämä sanat ovat edelleenkin voimassa.
On tärkeää huomata myös, että lähetystyössä -
ei ole kysymys manipuloinnista tai pakottamisesta.
Kansainvälinen lähetystyöliike kutsuu ihmisiä, jotka -
eivät koskaan ole kuulleet kristillistä sanomaa, -
termillä "no choice people".
Se on käsite, josta olen samaa mieltä.
"No choice people" tarkoittaa -
sellaisia ihmisiä, jotka eivät ole voineet tehdä valintaansa.
Mielestäni lähetystyön tarkoituksena on -
antaa ihmisille mahdollisuus valita Jeesus.
Minun on kunnioitettava, jos joku sanoo, ettei tahdo uskoa.
Sitä on kunnioitettava niin Norjassa, Suomessa -
kuin Etiopiassakin.
Mutta Raamattuun ja Jeesuksen sanaan luottavana kristittynä -
tahdon antaa ihmisille mahdollisuuden uskoa Jeesukseen.
Matkustaessasi eri maissa olet nähnyt, -
mitä kristinusko on saanut aikaiseksi.
Olet nähnyt seurakuntien syntyvän.
Mikä on kommenttisi siihen, kun sanotaan -
kristinuskon tuhoavan alkuperäiskulttuurin.
Tulemme ulkopuolelta tuoden omat tavaramme, musiikkimme ja muut.
Tuomme kristillisen alakulttuurin ja tuhoamme paikallisen kulttuurin.
Tällä tavoin saamme pahaa aikaiseksi lähetystyöllä.
Tuohon on paljonkin sanottavaa.
Toki lähetystyöntekijät tekevät virheitä.
On esimerkkejä sellaisesta lähetystyöstä, joka ei ole -
ottanut riittävästi huomioon alkuperäiskulttuuria.
Uskoakseni etenkin aiemmin omaa kulttuuria -
tuotiin mukana hieman liikaa.
Se on haaste jokaiselle kristitylle.
Kun viestitämme kristinuskostamme, meidän on työskenneltävä niin, -
että kommunikoimme Jeesuksessa kertoen Hänen sanomastaan -
emmekä omasta kulttuuristamme.
Olen huomannut matkoillani ja vierailuillani, että -
suuri osa kristinuskosta mukautuu voimakkaasti -
lähetystyömaiden alkuperäiseen kulttuuriin.
Kuulemani musiikki ja saarnat ovat hyvin pitkälti sellaisia, -
ettei niissä ole laisinkaan norjalaisia vaikutteita.
Uskon, että on mahdollista antaa ihmisten tavata Jeesus Kristus -
ilman, että heidän kulttuurinsa ja sen hyvät asiat tuhoutuvat.
Uskon myös, että kaikissa kulttuureissa, -
norjalaisessa ja suomalaisessakin, on antikristillisiä ainesosia.
Sellaisista on pyrittävä eroon.
Kerrotko esimerkin sellaisesta asiasta?
Mielestäni Norjassa ja Suomessa materialismi -
on hyvin syvällisellä tavalla antikristillistä.
Jeesus sanoo, ettemme voi palvella sekä Jumalaa että mammonaa.
Lähetystyömaissamme voimme nähdä epäjumalien palvontaa.
Lisäksi voi olla nais- tai ihmisvihamielisiä perinnäistapoja.
Lähetystyöntekijä ei voi pitää sitä vain -
kulttuurisena asiana kohdatessaan sellaista.
Meidän on oltava selkeitä kertoessamme, mitä -
kristinusko ja sen arvot ovat.
Mutta on myös kunnioitettava niitä ihmisiä, jotka sanovat etteivät -
halua olla tekemisissä kristinuskon kanssa.
Itse asiassa kristinuskollahan on aina ollut tällainen merkitys.
Ymmärtääkseni jo alkukirkon aikoina oli kauhistuttava tapa -
jättää lapsia kaduille kuolemaan.
Esimerkiksi lasta ei oltu haluttu tai lapsia oli liikaa.
Lapsi saatettiin jättää, jotta joku eläin kävisi hakemassa sen, -
mutta lapsia vietiin myös prostituoiduiksi.
Kristityt alkoivat huolehtia näistä lapsista ja taistella tällaista -
kulttuuria vastaan, kunnes se saatiin kielletyksi.
Se kiellettiin Vanhan Testamentin, juutalaisen uskon -
ja kristinuskon perusteella.
Yhä tänä päivänä kristinusko vaikuttaa hyvällä tavalla.
On onneksi hyvin monia esimerkkejä -
kristinuskon positiivisista vaikutuksista yhteiskuntaan.
Maailmassa on esimerkiksi paljon sellaisia kulttuureja, -
jotka ovat erittäin kohtalokkaita.
Niissä uskotaan, että asiat vain tapahtuvat.
Sillä, mitä ihminen tekee ja mistä hän huolehtii ympärillään -
ei ole mitään merkitystä.
Sellaisissa kulttuureissa ei tapahdu paljoakaan kehitystä.
Niistä tulee rauhoitettuja.
On monia esimerkkejä siitä, kun -
kristinusko on levinnyt näihin kulttuureihin.
Sen myötä ihmiset ovat ymmärtäneet olevansa luotuja Jumalan kuviksi -
ja tarkoitettuja palvelemaan lähimmäisiään ja Jumalaa, -
rakentamaan ja luomaan.
Silloin yhteiskunnassa alkaa tapahtua taloudellista kehitystä, -
mikä on positiivista.
Kristinuskolla on siis tiettyjä positiivisia vaikutuksia.
Totesit, että lähetystyön ydinasia on sanoma Jeesuksesta, -
minkä kaikki ihmiset tarvitsevat kuulla.
Miksi ihminen tarvitsee Jeesusta?
Miksi lähteä Kiinaan ja Etiopiaan kertomaan Jeesuksesta?
Uskon, että kaikilla ihmisillä on sama ongelma syvällä sisimmässään.
Sekä amerikkalaisen, suomalaisen, etiopialaisen ja mongolialaisen -
ongelma on, että olemme syntisiä.
Ongelma on Pyhän Jumalan kohtaaminen tuomiopäivänä, -
kun Hän palaa takaisin.
Kaikille ihmisille on mahdollista -
suoriutua kunnialla tästä Jumalan kohtaamisesta.
Raamattu sanoo, että on olemassa pelastus: Jeesuksen nimi.
Jeesus on kantanut syntimme, Hän on voittanut kuoleman vallan.
Hän on ainoa, johon voi luottaa.
Hyvin monessa Raamatun kohdassa sanotaan erittäin selkeästi, -
että Jeesus on ainoa tie pelastukseen.
Hän on itse sanonut: "Minä olen tie, totuus ja elämä; -"
"ei kukaan tule Isän tykö muutoin kuin minun kauttani."
Niinpä voimme lähteä matkaan.
Mutta meidän ei pidä ainoastaan julistaa.
Kristittyinä olemme velvoitettuja ja vastuussa -
osoittamaan kristillistä rakkautta kaikkia ihmisiä kohtaan.
Sillekin on löydettävä tilaa.
Kiitos, Espen Ottosen.
Toivotan Jumalan siunausta ja suojelusta lähetysmatkoillesi.
Saakoon Hän tuoda teille lisää lähetystyöntekijöitä ja -
siunata teidän työtänne.
Kiitos. - Kiitos.
Suomennos: Anna-Kaisa Penttinen