Piiblikohvik
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime sellest, mis on abielu.
Minu külaliseks on Pasi Turunen - toimetaja, teoloogiamagister, kirjanik.
- Tere tulemast saatesse!
- Aitäh! Olen taas siin nagu päike igal hommikul!
- Räägime teemast seetõttu, et Soomes on lähiajal käsil
suur otsustusprotsess abielu määratlemise kohta.
Räägitakse sooneutraalsest abielust ja selle teema üle peaks arutlema,
kuid arutelu kuuldes on see tihti väga pinnapealne.
Küsin sinult: mis on abielu? Kuidas määratleda abielu?
- Teen enne vastamist väikese sissejuhatuse.
See on kõige fundamentaalsema loomuga küsimus.
Kui ühiskonnas räägitakse abieluseaduse muudatustest,
sooneutraalsest abielust ja muust, tuleb enne lahendada see küsimus.
Millest me räägime? Mis on abielu?
Seetõttu on see äärmiselt tähtis küsimus.
Sellele võib läheneda kahel viisil.
Kristlaste ja piibliusklikena küsime, mida Piibel selle kohta ütleb.
Teiseks, kuidas räägime sellest inimestega,
kes ei seo end Piibli ega ristiusuga?
Kuidas põhjendada neile, et abielu on midagi konkreetset,
mitte midagi suvalist.
Need on kaks arutelusuunda.
Kui lähtuda Piiblist - esiteks, mis on Piibel,
mis on abielu ja kuidas Jeesus abielu määratleb?
Jeesus naaseb oma vastavates õpetustes alati looduse algusse,
kui Jumal lõi inimese.
Matteuse 19. peatükis, kus Jeesus käsitleb abielulahutust -
kas mehel on õigus naisest mis tahes põhjusel lahutada, -
tuletab Jeesus kuulajaile meelde: kas te pole lugenud?
Ta naaseb Pühakirja juurde.
Jumal lõi nad juba alguses meheks ja naiseks.
Seetõttu loobugu mees oma isast ja emast ning hoidku oma naise poole,
ja need kaks on üks liha.
Loomisloos lisavad sünoptikud sellele lause:
mis nüüd Jumal on ühte pannud, seda ärgu inimene lahutagu.
Mis kaks saavad üheks lihaks? Mida on Jumal ühendanud?
Mehe ja naise.
Mehe, kes loobub kellest? Isast ja emast.
On üks pere, millest eraldutakse ja moodustatakse uus pereüksus,
mis moodustub mehe ja naise vahelise paarisuhte põhjal.
Jeesuse õpetus välistab ka polügaamia -
Jumala loomislugu räägib ühest mehest ja ühest naisest.
Seda toetab ka bioloogiline realism: uue sugupõlve alustamiseks
piisab vaid ühest mehest ja ühest naisest.
Pole vaja näiteks kahte meest ja ühte naist
või kahte-kolme naist ja üht meest,
vaid piisab põhimõtteliselt ühest mehest ja ühest naisest.
Jeesuse õpetuses ja kogu Piibli ilmutuse valguses
ei ole abielu selles mõttes privaatne asi.
See on isiklik, kuid mitte selles mõttes,
et see pole kellegi teise asi, vaid see on ühiskondlik asi,
mis puudutab ka sugusid. See on liit, leping.
Piibel räägib paljudest erinevatest lepingutest.
Jumal tegi lepingu enda ja Iisraeli vahel.
Selle juurde käisid teatud rituaalid, ohvrid, ohvrisöömaaeg, vanded,
kohustused jms.
Olid riikide- ja kuningate vahelised liidud,
Taavet ja Joonatan tegid omavahel liidu,
Jaakob tegi lepingu Lotiga ja nende kõikide juurde käis
teatud formaalne raamistik, millega leping sõlmiti.
Kui rääkiga abielust (soome keeles: -liit, -leping),
käib sellegi juurde avalik kohustus.
Avalikult võeti kohustus ühineda ja seda liitu säilitada.
Abielus ühinevad teineteisega avalikult ühest soost mees
ja teisest soost naine.
Ka Jeesuse sõnadest võib leida, et abielu puudutab meest ja naist,
kes jätavad oma vanad ühiskondlikud sidemed
ja moodustavad uue pereüksuse, niiöelda uue sugupõlve raamistiku.
- Ütlesid, et see on avalik asi. Sellega seostub tihti ka
retooriline küsimus, et milleks seda paberit vaja on?
See on ju ainult paber.
- Kui see on ainult paber, miks mitte seda siis allkirjastada?
Kõik tajuvad - just seetõttu, et see ei ole ainult paber,
on sellel niivõrd kõrge künnis.
Küsimus on pühendumisest teisele inimesele.
Kui läheb niigi hästi, miks seda preestrit veel vaja on?
Perbüroos ei ole preestrit, kui ainult selles on asi.
Aga kui läheb nii hästi, miks siis mitte abielluda?
Küsimus on pühendumises ja selles, et tahan tõesti anda end teisele
ja jagada oma elu; anda teisele ka turvatunnet,
et kõik, mis mul on, on sinu ja me kuulume teineteisele;
hoolitsen sinu eest kõigega, mis mul on
ja võtan kohustuse kanda vastutust selle teise inimese eest.
Pühendumine toimub paberi abil veidi teistmoodi.
Miks ei või pühenduda ilma paberita?
Paljud kindlasti suudavad seda mingil määral,
kuid miks mitte näidata teisele, et mul on sellega tõsi taga,
meid seob avalik, juriidiline, kõikide ees võetud kohustus,
mitte ainult ühine korterivõlg, mille maksmise järel
lõpeb ka ühine elu.
- See on põnev mõte, et ei taheta avalikult pühenduda,
kui on ometi teisele oma armastust kinnitatud.
- Miks ei võiks seda siis ka teist ees teha?
- Teine sellega seotud teema: kui on teineteist armastav paar,
miks ei piisa üksnes armastusest?
Kas armastusest üksi ei piisa liidu säilitamiseks?
- Elame langenud maailmas ja seetõttu võib juhtuda,
et just paber ja avalik pühendumine hoiab paari koos ka raskel ajal.
Me ei saa anduda vaid tundetuultele ja mõelda,
et abielu püsib koos vaid tunnete najal.
Abielus ei ole tegemist vaid kahe inimese tunnetega,
kuigi needki on tähtsad.
Ma ei väida, et abielus ei oleks tegemist ka omavahelise armastusega.
Et seda pole vaja ja isad-emad otsustavad:
siin on sinu abikaasa, abielluge. Asi pole selles.
Abieluga on seotud ka tulevane sugupõlv.
Lapsedki peavad teadma, et elavad turvalises keskkonnas,
mis ei põhine vaid tundetuultel, vaid avalikul pühendumisel
ja isa-ema on end tõeliselt teineteisega sidunud.
- Rääkisid rasketest aegadest. Kui räägime vaid tundesuhtest,
võidakse piisavalt rasketel aegadel ühiselu kergemini katkestada,
kui siis, kui seda nähakse lepingu või liiduna.
- Jah. Kristlik kultuur on kaotanud arusaama liidu sõlmimise tähtsusest
ja ehk on seegi nõrgendanud abielu tähendust.
Piibel räägib väga kaunilt abielust, lepingu sõlmimisest
ja selles sisalduvast pühendumisest.
Pidagem abielust rääkides meeles, et Piibli valguses
on see Jumala poolt paika pandud.
See peaks kõigil suu kinni panema, miks seda lepingut vaja on.
Jumal on kehtestanud abielu.
Igal ajastul on omad kombed, kuidas seda sõlmitakse.
Abielu sõlmitakse avalikult Jumala palge ees
ja pühendutakse teisele inimesele;
öeldakse inimeste ja Jumala ees: armastan sind
ja tahan sind armastada elu lõpuni nii heas kui halvas.
Peaks uurima abielutõotusi, mida kaunist on inimesed öelnud.
See on armastus, kui ütled: elu lõpuni, heas ja halvas,
haiguses ja tervises.
- Sõna armastuski on aastatega muutunud.
Abielu sõlmides küsitakse: kas tahad armastada?
See annab mõista, nagu Pauluski Piiblis ütleb:
kui otsustate hakata armastust osutama.
Siin virvendab nägemus, et tegemist on tahte küsimusega,
mitte ainult tunnetega.
- Just. Asi pole ainult armumistundes.
Nii kaua, kui tunnen armumistunnet.
Keegi kirjeldas armastust nii: meest huvitab näiteks lendamine.
Esimest korda lennukikabiinis valdab sind esimese korra elevus.
Kui oled juba aastaid lennanud, õpid lendamisest uusi asju,
kuid alguse veetlust enam pole. See kehtib kõiges.
Ka abielus ja armastuses on alguse võlu ja kiindumus.
Selle kadumine ei tähenda, et armastus oleks kadunud.
See leiab uusi dimensioone ja õpitakse teise kohta uusi asju.
See protsess kestab kogu elu ja selle eest tuleb hoolitseda.
See ei säili iseenesest.
Abielu ja suhte eest tuleb hoolitseda Jumala ees palves.
- Üks kõrvalküsimus, mis on ometi väga tähtis.
Vahel antakse mõista, et alles siis, kui sünnivad lapsed,
on abielu täielik.
Piiblist sellist arusaama ei leia. See on abielu juba enne lapsi.
- Nagu Jeesus ütles: need kaks saavad üheks lihaks.
Mida Jumal on ühendanud, ärgu inimene lahutagu.
Lastest pole veel üldse juttu.
Abielu on Jumala ees sama väärtuslik ja seaduslik,
kuna see vastab Jumala loomiskorraga seotud välisele vormile.
Jumal on nii seadnud ja inimesed nii loonud,
et järgmine sugupõlv ja lapsed sünnivad bioloogilise realismi järgi
mehe ja naise vahelisest liidust loomulikult.
Looduski osutab, et see on õige tee, mida käia.
Heteroseksuaalsusest rääkides kasutan väljendit,
et heteroseksuaalsus kuulub looduskorra juurde kui gravitatsioon.
Ma ei väida sellega, et hetero- seksuaalsus oleks loodusseadus.
Gravitatsioon ja teised loodus- seadused ei teki vaid meie jutust.
Ütlen: gravitatsioon, ja see on olemas.
Gravitatsiooni ei saa ka olematuks rääkida.
Sa pead sellega elama ja arvestama,
kui tahad kuskilt hüppetornist alla hüpata.
Samuti ei ole heteroseksuaalsus mingi konstrukt,
mis on loodud vaid ühiskondlike suhete või teatud sõnade kaudu.
Sellega peab arvestama.
Sõltumata sellest, kas mehe ja naise vahelises abielus on lapsi.
Kui tahetakse saada lapsi ja tulevast sugupõlve,
on see võimalik vaid heteroseksuaalses looduskorras.
Naispaaridki ei sigi omavahel neitsilikult.
Vaja on mehe sugurakke ja naise sugurakke.
See on vältimatu reaalsus, mida ei saa olematuks rääkida
nagu gravitatsioonigi.
Kui mõelda, mida tähendab abielu,
loodusliku seaduse, mitte loodusseaduse seisukohalt,
ütleksin, et abielu kuulub nagu heteroseksuaalsuski
gravitatsiooni kombel looduskorda.
Abielu kuulub heteroseksuaalsesse looduskorda nagu gravitatsioon.
Abielu ei saa sõnaliselt vormida milleks tahes.
See johtub reaalsusest, et mehed on mehed ja naised on naised.
Meie bioloogia, anatoomia ja ka vaimsuse seisukohalt võib öelda,
et kui mees ja naine ühinevad, ma ei räägi füsioloogiast,
on mehel oma olemuse tõttu midagi, mida naisel oma naiselikkuses pole.
Naisel on oma olemuses midagi, mida mehel pole.
Kui need kaks abielus ühinevad, toob see suhtesse rikkuse.
Nad täiendavad ja rikastavad teineteise elu
ning toovad sinna midagi, mida teisel üksinda ei ole.
Mainisime alguses sooneutraalset abielu,
mille kohaselt kaks sama sugupoole esindajat võivad abielu sõlmida.
Selles mõttes ei saa samasoolised kunagi õiget abielu sõlmida,
kuna esindatud on vaid üks osapool ja sealt puudub rikkus,
mida teine sugupool sinna toob.
- See on mingi muu suhe, mitte abielu.
- Jah. Ka seal võib kogeda hellust, hoolimist, hoolitsemist
ning kõike muud tähtsat ja väärtuslikku.
Seda on aga võimalik kogeda mis tahes kombinatsioonis.
Kolm täiskasvanut meest omavahel
või 3-4 paari omavahel, kui rääkida polüamoorseist suhteist.
Kõik võivad öelda, et pakume hellust, partnerlust jne.
Nad ei moodusta aga abielusid.
Õige abielu võib olla vaid mehe ja naise vahel.
- Kas see on üks põhjus, miks öeldakse,
et valitsusel on kasulik toetada heteroseksuaalseid abielusuhteid
ja mitte homoliite?
- Jah. Räägime nüüd ühiskondlikult, mitte kristluse valguses.
Palju sõltub sellest, kuidas nähakse sõna 'abielu'.
Ühiskonna aspektist on kasulik toetada sellist ühiselu vormi,
mis toetab ühiskonna jätkuvust ja tervikhuvi.
Selles mõttes on lihtne kujutleda ühiskonda,
kus pole homopaare.
Ühiskond ei kaota sel juhul järjepidevuse mõttes midagi.
See ei tähenda, et homoseksuaalid oleks inimestena vähem väärtuslikud.
Me ei suuda kujutleda ühiskonda ilma heteroseksuaalsete paaride ja abieludeta.
See mõte vajuks kokku oma mõttetuses.
Selles mõttes näeme, et homode paarisuhted
ei ole ühiskonnale samal moel vältimatud kui heterote paarisuhted.
Ühiskond saaks väga hästi hakkama ilma homode paarisuheteta.
Räägitakse homode õigustest ja riigil oleks kui kohustus kehtestada
seadusandluses sooneutraalne või võrdõiguslik abielu.
Seda kohustust ei saa kuidagi näha, kuna homopaaride suhted
ei ole ühiskonna vaatevinklist nii vältimatud kui heteroabielud.
- Lähme nüüd võrdõiguslikkuse küsimuse juurde,
kuna väidetakse, et pole võrdõiguslik,
kui mees ja naine võivad abielu sõlmida,
aga kaks meest või kaks naist omavahel mitte.
- Kui olla täpne, siis terminoloogia on viimasel ajal muutunud.
Varem räägiti sooneutraalsest abielust
ja nüüd on täheldatud, et see ei toimi.
Võrdõiguslikkuse terminil on hoopis teine kõla.
Sellega püütakse saavutada ka teatud retoorilist mõju.
Fakt on see, ja see pole mingi tähenärimine,
et meie kehtiv abieluseadusandlus on täiesti võrdõiguslik.
See kohtleb kõiki mehi ja naisi täpselt ühtmoodi.
Ei küsita altaril ega perbüroos, ega sa äkki homoseksuaal pole,
sellise kalduvusega abielluda ei saa.
Oluline on see, et kõik mehed ja naised võivad omavahel abielluda,
kui on täidetud seaduse kriteeriumid.
Abielluda võivad kaks vastassoost täiskasvanud isikut,
kes pole lähisugulased.
Selles mõttes on kõigil abiellumiseks samad võimalused.
Selles suhtes ei piira seadus kellegi õigusi rohkem
kui piiratakse teisi meeste ja naiste õigusi.
Kui sa pole täisealine, ei saa sa abielluda.
Seda seadus piirab.
Lähisugulased, õde-venda ei saa omavahel abielluda.
See lihtsalt on nii.
Nad võivad öelda, et armastavad teineteist,
pakume teineteisele hellust, hoolitsust ja muud,
kuid see pole võimalik.
Kui rääkida diskrimineerimisest, siis see on positiivne.
See on vältimatu johtuvalt abielu loomusest.
See välistab muud ühiselu vormid ja kombinatsioonid.
Selles suhtes on homopaarid võrdsel positsioonil
teiste ühiselu vormidega, mis ei vasta abielu kriteeriumitele.
Kedagi ei diskrimineerita alusetult. Kõik on samas positsioonis.
Kõik mehed ja naised võivad seaduse tingimusi täites abielluda.
Kriteeriumid, et mees ja naine moodustavad abielu,
on põhjendatud puhtalt looduskorraga.
Selles pole midagi diskrimneerivat.
- Kui keegi kuulab meie vestlust, oleme määratlenud formaalse poole
ja seda kaitsnud.
Küsin nüüd lõpetuseks, kui kaua sa ise abielus oled olnud?
- Abiellusime 1985, seega 26 aastat.
- Räägi abielu sisulisest poolest.
Mis on oluline, et abielu toimiks ja säiliks?
Mis on kõige olulisemad tegurid?
Avasin üllatuslikult täiesti uue suuna.
- Sa ei hoiatanud üldse ette.
- Seda küsitakse tavaliselt naistelt. Küsime kasvõi kordki ka mehelt.
- Olen isiklikult kogenud, et tingimusteta avatus ja ausus
teise inimese vastu, kus midagi ei salata
ega tehta teise selja taga.
Avatus, ausus ning siiralt teisele hea soovimine ja toetamine.
Möönan, et mu naisel on see palju paremini õnnestunud kui minul.
Tuleb elada elu Jumala palge ees - 'coram deo',
elada ühist usuelu, palvetada
ja elada koos Jumalale pühendatud elu.
Need oleks kiiresti minu jaoks tähtsaimad asjad.
- Kui keegi ütleks, et mul ei ole see õnnestunud,
mida sa temale vastaksid?
- Jumal annab usuelus alati uue võimaluse.
On selge, et kui kellegi abielu õnnestub,
on see Jumala armust. Oleme kõik katkised.
Kõik, kellel on õnnelik abielu, vajavad Jeesuse Kristuse armu.
Inimene, kes kogeb, et tema elus pole asjad kõige paremini läinud,
mu oma ema lahutas kaks korda,
ja üks mu kallimaid aardeid, mida Piibli vahel kaasas kannan,
on tema 16-aastasena endale pulmapäevaks kirjutatud kiri,
kus ta räägib sellest, kuidas on nüüd leidnud
oma elu armastuse ja õnne.
Teades, et sellele järgnes kaks abielulahutust, mõistan,
et unistused ei täitu alati.
Peame meeles pidama, et igaüks võib ebaõnnestumisest hoolimata
tulla Jeesuse juurde, nutta oma mured välja
ja kogeda paranemist ning meenutada, et ta ei ole teise sordi usklik,
kui tema elu pole vastanud nii enda kui teiste ideaalidele.
- Kas siin ei teki pinge Piibliõpetajate ja teiste vahel,
et ühelt poolt püüame nende väärtuste eest võidelda,
teiselt poolt aga teame enda ja sõprade eludest,
et elu on räbalais ja rikkis.
Kuidas kaitsta üheaegselt kõrgeid Piibli väärtusi ja ideaale
ja leida absoluutne arm, mis tuleb just nii madalale,
kui me parajasti oleme.
- Kalevi Lehtinen on hästi öelnud: kogudus on ainus koht maa peal,
mille liitumistingimuseks on ebaõnnestumine.
Teiselt poolt, kogudus on samas nii armu- kui ideaalidekogukond.
Siin on võimalik sattuda kahte problemaatilisse äärmusesse.
Üks on selline ideaalide rõhutamine, et arm ununeb sootuks.
Inimesed lömastuvad ideaalides.
Kuid ideaalidestki ei saa loobuda. Sel juhul satume teise äärmusse,
kus armu kasutatakse patu eesriidena
ja inimesed isegi ei tunnista enam pattu patuks.
Siin on ilmselt selline pinge, et kuldse kesktee leidmine
on üsna võimatu.
Kristlastena peame siiski mõlemat poolt meeles pidama.
Vastus sellele, et inimesed ei saavuta alati Jumala ideaale,
ei ole nendest loobumine.
Püüame neid siiski alal hoida, kuid peame ühtlasi meeles ka armu,
mis võtab arvesse ka seda, et kui inimene ei suuda seda täita,
võtab arm ta siiski vastu ja Jumal ei hülga teda.
Armust saab inimene jõudu neid väärtusi alal hoida
ja nende juurde naasta, isegi kui kogeb,
et need ei ole tema elus täitunud.
Need täituvad meie kõigi eludes kas suuremal või vähemal määral
erinevates valdkondades.
Teame, mida Piibel õpetab - peaksime end kontrollima,
ei tohiks liikluses sõimata neid, kes unustavad suunatuld näidata,
mis tekitab meis tahtmise närvi minna.
Peame alati meeles pidama Piibli õpetust enesekontrollist.
Peaksime kohtlema kõiki lugupidamisega.
Kõigil on vahel kiusatusi, kasvõi poekassas,
öelda midagi mõtlematut.
Oleme ideaalide ja armu vahel, kuid see ongi võitlus,
milles peame koguduses üksteist toetama.
Ka abielu küsimustes.
- Aitäh, Pasi Turunen, et valgustasid saates abieluteemat.
- Aitäh raske küsimuse eest.
- Palun, palun. Õnnistust sinu ellu!
Aitäh teile, head vaatajad!
Arm on meie elu alus
ja selle varal naaseme alati ideaalide juurde.
See oli hästi öeldud.
Me ei saa neist loobuda, kuna need on Jumala Sõnas.
Õnnistatud nädalat! Armurikast nädalat ja elu!
Kohtumiseni järgmisel nädalal Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri