Piiblikohvik
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Seekord on mul külaline, kes on maailmas ringi reisides
kohanud paljusid huvitavaid tuntuid inimesi.
Räägime kohtumistest ja raamatust, mille ta on sellest kirjutanud.
- Tere tulemast, Johan Candelin. - Aitäh.
- Oled teinud kõikjal maailmas rahvusvahelist inimõiguste
ja usuvabadusega seotud tööd juba mitmeid aastaid.
Siirdusid sellele tööle pärast pikka teenistust
kirikuõpetajana Kokkolas.
Oled kohanud oma reisidel huvitavaid inimesi,
kellest oled hiljem kirjutanud raamatu,
alguses rootsi keeles nimega "Under samma stora himmel"
ehk "Sama suure taeva all", mis müüdi läbi mõne päevaga
ja on hetkel otsas.
Hea uudis meie vaatajaile on, et see on nüüd saadaval soome keeles
"Samaan taivaan alla" (Sama taeva all) - sama raamat,
pluss veel mõned lisamaterjalid.
Räägin kohe, kust seda raamatut võib saada.
Räägid raamatus kõikjal maailmas kohatud tuntud inimestest,
kelle seast näiteks tegime viimasena terve saate
Pakistani vähemusasjade ministrist Shahbaz Bhatti'st.
Kuidas käib selle töö käsi pärast tema surma?
Kas tema töö jätkub?
- Tema töö jätkub tema poolt omal ajal loodud
Pakistani vähemusrühmade eriorganisatsioonis.
Bhatti vend sai ühenduse uueks esimeheks,
nii et tema jätkab oma noorema venna tööd.
Valitsus on lubanud nimetada ka uue ministri,
kuid seda pole veel tehtud.
Samuti tuleb tema asemel parlamenti ilmselt asendusliige.
On põnev näha, kas leitakse sobiv minister
jätkama Bhatti tegevust.
- Ilmselt otsitakse kristlasest ministrit.
- Just. Kuna tegemist on vähemusteministriga,
peab ta tulema vähemuste seast.
- Teine Pakistani isik, keda oled kohanud,
on Benazir Bhutto.
Temagi pidi kahjuks oma töö eest elu andma.
- Jah. Ka Benaziri püüti kümme korda tappa
ja kümnendal korral see õnnestus.
On huvitav, et Benaziri tapmise ajal viibis ta avatud bussis
ja Bhatti oli temast vaid kahe meetri kaugusel.
Ta oli samas bussis ja rääkis,
et püüdis Benaziri kinni, kui too ettepoole kukkus.
Benazir kukkus nii-öelda Bhatti sülle.
Mõni aasta hiljem kukkus ka Bhatti ise,
aga kukkus Jeesuse sülle.
- Kui Bhattiga intervjuu tegin, rääkis ta väga lugupidavalt
ja hästi Benazir Bhutto elutööst, vaatamata sellele,
et üks oli moslem ja teine kristlane.
- Tõepoolest. Benazir rääkis mulle, et tahab ehitada sellist Pakistani,
kus kristlane võib minna kirikusse, moslem mosheesse
ja juut sünagoogi nii, et keegi ei tarvitseks karta.
Mul on üks imeline mälestus, kui saime Benaziriga koos
Oslos palvetada.
Seal toimus kahepäevane koosolek; rääkisime Jumalast, surmast,
Jeesusest ja ristist.
Rääkisin talle oma tundmusest, et temaga sünnib midagi halba
ja tema küsis, mida saame ette võtta.
Ta kasutas sõna 'meie'.
Ütlesin, et palvetame.
Ta palus, et palvetaksin tema eest.
Ütlesin, et meeleldi, aga palvetan Jeesuse nimel.
Ta ütles, et see ei ole probleem, palvetagu ma Jeesuse nimel.
Palvetasime, et Jumal kaitseks ja oleks Benaziriga koos
ning annaks andeks tema patud.
Paar kuud hiljem lõppes tema elutee.
- Räägime hetke pärast teistestki huvitavatest isikutest,
keda oled kohanud, aga tahan küsida,
kas tunned, et sul on selleks tööks eriline kutsumus -
reisid maailmas ringi ja kohtud maailma tippjuhtidega?
- Vahel tuleb mõte, et kas see ikka on tõsi,
või ärkan kohe üles ja lähen kassiga õue.
Kui Jumal on avanud selliseid uksi, siis pean neist läbi minema.
Ja see on väga huvitav.
Olen järeldanud, et kui teist inimest austada,
võib inimene leida väliskesta tagant teise inimese.
Sel juhul on väga huvitav jagada vaateid elule
ja rääkida sellest, mida usun,
kuid kuulata ka seda, mida teine usub.
Kui me ärkamiskristlastena ei osuta teiste suhtes austust,
võime samahästi ka seintega rääkida.
- Austust on läinud vaja ka mitmetes olukordades,
kus oled kohanud isikuid, kes ei mõtle või ei usu nagu sina.
Üks neist oli dalai-lama.
- Dalai-lamaga oli meil ühiseks nimetajaks huumor
ja head naljad.
Esimene pooltund möödus teineteisele nalju rääkides.
Ta oli kuulnud hea loo USA presidendilt
ja rääkis mulle edasi.
Alles seejärel jõudsime asja juurde ehk kristlaste olukord Sri Lankas.
Näitasime teineteise vastu suurt austust
ja meil oli suurepärane vestlus,
kuid sellelt ühes Helsingi hotellis toimunud kohtumiselt koju minnes
tänasin Jumalat selle eest, et tean,
mis minust pärast surma saab.
Dalai-lamal ei olnud aimugi, mis temast pärast surma saab.
Tänan Jumalat selle eest, et võin uskuda Jeesusesse
ja Ta on mulle lubanud, et pärast maise teekonna lõppu
ootab mind ees taevas.
- Teiste religioonide esindajaid kohates on austusel tähtis roll,
et me ei hakkaks teist kohe oma usku pöörama.
- Usku pööramine kuulub Jumalale, mitte mulle.
Minu ülesanne on näidata austust, armastust ja rääkida,
mida Jeesus mulle tähendab, kui selleks on sobiv aeg.
Jumal ja Püha Vaim teevad inimeses tööd.
Mina ei suuda kärbestki pöörata.
- Johannes Paulus II, hoopis teistsugune inimene,
kogu Katoliku Kiriku juht ja paavst -
oled kohtunud ka temaga.
- Oleme kolm korda õhtustanud ja korra lõunat söönud
ning korra oli meil ka mälestusteenistus
kõikide viimase sajandil surnud märtrite meenutamiseks.
See toimus Kolosseumi kõrval, kus paljud kristlased
visati esimestel sajanditel lõvide ette.
Ta jättis mulle tohutu mulje - ta oli äärmiselt soe ja armas,
väga intelligentne, rääkis täiuslikult 11 keelt.
Kui ta suri, tuli tema matustele 70 riigijuhti -
Vatikani mahtus kolm USA presidenti ja 250 000 inimest,
väljaspool oli veel miljoneid.
Parim oli tema lugu sellest, kuidas ta käis külastamas meest,
kes teda mõrvata püüdis.
Ta läks vanglasse mehele külla ja ütles, et andestab talle.
Kõik on andeks antud. Patud on andeks antud.
Ta käis isiklikult vaatamas meest, kes teda mõrvata üritas.
Kui press tahtis teada, millest nad rääkisid,
ütles Johannes Paulus II, et see jääb vaid nende
ja Jumala vahele.
"Näen teda vennana Kristuses, kellele olen kõik andeks andnud."
See on minu meelest parim, kristlus oma parimal moel.
- Tean, et oled kohanud erinevaid katoliku, nelipühi
ja luteri kiriku juhte; oled ka ise luterlane.
Kas sinu meelest on kõigilt midagi õppida?
- Jah. Kindlasti.
Iga inimene väärib laulu
ja iga inimene on imeline Jumala looming.
Igaühel on oma lugu, mistõttu püüan alati kuulata,
mida võiksin sellelt inimeselt õppida.
- Kas on nii, et Jumala tarkus ja suurus ning Piibli ilmutus
on nii suured asjad, et mingi kristlaste rühm
on mõnest valdkonnast paremini aru saanud
ja kui üksteist paremini kuulaksime, pääseksime kõik
keskpunktile ehk Jeesusele Kristusele ligemale?
- Jah. Täpselt nii. Peame püsima Jeesuses Kristuses.
Mida lähemale jõuame Temale, seda lähemale jõuame ka teistele.
- Võtame järgmise isiku, kes on Johannes Paulus II-st vägagi erinev.
Vene suusameeskonna treener, kellega on seotud väga huvitav lugu.
- Ta oli Nõukogude Liidu suusatiimi peatreener
ja tutvus Kanadas olümpiamängudel soome keelt rääkiva naisega,
kes tuli Soome Kokkolasse õpetajaks.
Ta kutsus selle pere Kokkolasse ja seal käis tol ajal
nn Kokkola ärkamine.
Selle tulemusel loodi suur ülistuskoor,
mis läks bussiga Hämeenlinna evangeliseerima
ja kutsus kaasa tolle pere, kus isa Nikolai oli kommunist.
Nad tulid kaasa ja käisid Hämeenlinnas ringi.
Kui rühm taas kogunes, käis parajasti evangeelne koosolek
ja Yrjö Niemi jutlustas vägevalt jalakäijate tänaval poe treppidel.
- Yrjö Niemi on samuti meie saates osalenud.
- Seejärel uuris perekonnapea, millest räägitakse,
talle öeldi, et Jeesusest, kes võib anda uue elu.
Seejärel tehti altarikutse ning kogu pere läks ette
ja võttis Jeesuse põlvitades vastu.
Tagasiteel Kokkolasse, ülistati Jeesust ja lauldi.
Terve pere sündis uuesti - naine Nina,
17-aastane poeg Dim, noorte meister kahevõistluses,
ja 12-aastane tütar Anastasja, kelle ma Kokkolas ristisin.
Oli vägev pidu.
See on imeline lugu, kuidas Jumal juhib inimesi nii,
et teatud punktis Jumal kutsub võimsalt.
Kui Jumal kutsub, peab vastama. Seda ei saa apteegiriiulilt.
Kui Püha Vaim kutsub, tuleb vastata 'jah'.
- Temagi kuulis evangeeliumi võõral maal,
kuid naasis tunnistajana oma riiki.
- Jah. Ta kaotas seejärel oma ametiposti.
Ta andis tagasi oma KP liikmekaardi
ja Piiblist sai tema uus partei liikmekaart,
kui nii võib öelda.
- Lähme edasi.
Arafati isiklik autojuht Abu Saada
on samuti sinu teele ette jäänud.
- Jah. Abu Saada oli nooruses täis viha
ja läks võitlema PLO ridadesse juba sõjaväe ajal.
Ta oli täppislaskur ja tahtis tappa võimalikult palju juute.
Mõne aasta töötas ta ka Arafati isikliku autojuhina.
Seejärel kutsus tema isa ta tagasi Saudi Araabiasse,
kus talle ei meeldinud. Ta oli ikka veel täis viha.
Ta tulistas koolis oma õpetajat, kes ei surnud,
kuid isa tüdines temast ära ja saatis ta Ameerikasse,
kus ta töötas paarkümmend aastat restoranis,
kuni ühel päeval Jumal kutsus teda.
Üks Charlie-nimeline mees kutsus ta omale külla
ja andis Abu Saadale Piibli.
Piiblit lugedes juhtus ime - nähtamatu käsi tõstis ta üles,
pani põlvedele maha ja ta nägi suurt valgust ning
häält, mis ütles: "Mina olen tee, tõde ja elu."
Ta mõistis, et Kristus kutsub teda, ja ta võttis Kristuse vastu.
Huvitav on see, et tolles valguses, nägemuses,
nägi ta väikese naise käsi, kuhu oli tätoveeritud rist.
Ta mäletas, et lapsepõlves oli neil üks filipiinlasest tüdruk,
kes palus igal õhtul õhtupalvet.
Ta oli ilmselt palveid jätkanud, kuna Saada tundis need käed ära.
Kunagise väikese tüdruku palved tegid oma töö.
Huvitav oli see, et ta hakkas kohe Jumalat ülistama
ja juutide eest palvetama.
See lugu on pikk ja seda võib raamatust lugeda.
Kui ta Soomes käis, oli meil Oulus Sõna ja palve õhtu.
Lubasime pärast koosolekut inimeste eest palvetada.
Istusime esimeses reas.
Üks naine läks altarile ega öelnud meile midagi.
Abu Saada käskis kõik oma raha tollele naisele anda.
Mõtlesin, kas kuulsin ikka õigesti.
Ta võttis taskust kõik, mis tal oli, umbes paarsada eurot,
ja käskis anda sellele naisele.
Läksime naise juurde ja küsisime, mille eest palvetada.
See vana naine oli poes käinud ja kassas varastati tema kott
kogu pensionirahaga ja nüüd ei saa ta maksta üüri,
osta leiba ega ravimeid. Kas Jumal saaks aidata?
Ütlesin, et Jumal on su palvet juba kuulda võtnud,
siin on raha, ja andsin rahanutsaka talle.
Ja tema kiitis Jumalat.
See on samuti üks näide sellest, kuidas avatuna Jumala juhtimisele,
võib Jumal meie kaudu inimesi õnnistada ja aidata.
- Ta oli endine moslem.
Oled käinud paljudes neis riikides, kus hetkel käib möll.
Kuidas moslemid meid sinu meelest näevad?
Liibüas käib hetkel suur sõjaline operatsioon.
Kuidas araabia- ja moslemimaad näevad meid kristlasi tänapäeval?
- Moslemite meelest on Lääs kristlik ja kõik mida Lääs teeb,
on kristlaste töö.
See tähendab kahjuks seda, et sõda terrorismi vastu
näevad paljud moslemid sõjana islami vastu.
Kahjuks on meil läänes 'happy end'-probleem -
arvame, et küllap kõik korda läheb.
Arvan ise, et kristlaste olukord Egiptuses halveneb.
Viimaste nädalate vältel on toimunud mitu rünnakut
kopti kristlaste vastu.
- Rahvaülestõusud ei vii alati demokraatiani.
- Ei. Kui räägime demokraatiast, arvame,
et kõik muutub samasuguseks, nagu meil.
Kahjuks arvab Egiptuses ja mõnes teiseski moslemimaas 80-90 protsenti
inimestest, et islamist kristluse kasuks loobunud inimene tuleb tappa.
Midagi head ei ole oodata.
Soome kristlased peavad palvetama ja Soome riigijuhid peavad mõtlema,
kuidas suhtuda uude araabiamaailma, mis on pärast rahvaülestõuse
vägagi erinev.
- Ütlesid, et 80-90 protsendi meelest
tuleks kristluse vastuvõtja tappa.
See ei ole üksnes seadusandjate arvamus.
Kas see arvamus pärineb islamiusust
või mis seda põhjustab?
- Organisatsioon PEW on teinud suure uurimistöö
ja jõudnud sellise lõpptulemuseni.
Teine häiriv järeldus oli,
et ligi 90 protsenti Egiptuse moslemeist tahab,
et islam saaks ühiskonnas praegusest suurema rolli.
Siin on kahjuks olemas tulevase probleemi koostisosad.
- Seal on veel pikk tee demokraatiani,
mis annaks erinevatele uskudele sellise vabaduse,
millega meie harjunud oleme.
- Võime jõuda olukorda, kus kristlastel on teatud vabadus
olla ja tegutseda kristlastena oma hoonetes.
Kuid selline usuvabadus, kus võib vabalt teie usu valida -
kristlasest saada moslem või vastupidi,
selleni on nii pikk tee,
et tunneli lõpus ei paista mingit valgust.
Ma ei näe isegi mitte tunnelit.
- Kui rääkida kaugetest maadest, sina oled neis küll käinud,
aga meil siin kohal olles on lihtne arvata,
ja öelda, et neil on algeliselt õnnestunud demokraatia ellu viia.
Aga kas meil siin Soomes, läänes ja Skandinaavias
on vabaduse ja demokraatia püsimine iseenesestmõistetav
või näed sa ka meil selliseid ohufaktoreid,
et võime naasta mingisugusesse arvamus- ja usudiktatuuri,
kus teatud nägemused ja näiteks Piiblile pühendumine
hakkavad kirikus või ühiskonnas midagi maksma.
- Minu meelest on olukord selline, et Soome demokraatia on nii tugev,
et meil ei tule riigi poolt mingisuguseid probleeme.
Iseasi on see, mida teeb press.
Kristlaste tagakiusamine algab paljudes maades sellega,
et ajakirjandus väidab Piibli-usklikke ärkamiskristlasi
fanaatikuteks, ahtameelseiks ja et nad vihkavad
seda või teist rühma.
See on osa vaimsest vägivallast ja seda saame küll näha.
See on juba praegu olemas.
Sellest järgmise sammuna järeldatakse,
et kuna need inimesed on halvad, ei tohi nad tegutseda kirikus
piiskopina või mõnes muus ametis.
Needki mõtted on juba üsna selgelt kõlanud.
Võtame näiteks minu.
Vaatamata sellele, et olen luterlane,
ei lubaks paljud luteri kirikud mind kunagi oma kantslisse.
Sellepärast, et mul on teatud nägemus -
Jumala Sõna on püha ja tõde ning selle järgi tuleb elada,
ükskõik, mis see maksma läheb.
- See nägemus on muutumas juba kirikuski vähemusnägemuseks.
- Jah. Aga teiselt poolt ühendab see ärkamisliikumisi
täiesti uuel moel.
Mida me ise ei ole suutnud, on hingevaenlane teinud meie eest
ehk tekitanud imelise, uue üksteisemõistmise.
Näiteks Porvoo piiskopkonnas toimuvad kirikupäevad,
kuhu kogunevad ärkamisliikumised esimest korda Sõna kuulama
ning üksteise vastu armastust ja austust osutama.
Sellised asjad üha kasvavad. See on väga hea.
Sellelegi tuleb tähelepanu pöörata.
- Räägime veel veidi positiivsematest lugudest.
Sul on raamatus "Sama taeva all" huvitav peatükk
pealkirjaga "Kremli kellad". Räägi, millest seal juttu on.
- Seal räägitakse Soome sõdurist Hjalmar Isakssonist Pietarsaarelt.
kes 1941. aastal kuulis unes Jumala häält,
kes ütles, et ära muretse, usu vaid ja usalda mind.
Ühel päeval on Nõukogude Liit nii väike,
et kui keegi helistab kella, kostab see ühelt piirilt teisele ehk üle kogu maa.
Tol ajal laius Nõukogude Liit üle mitmekümne tuhande kilomeetri.
Kui ta hommikul sellest teistele rääkis,
naersid nood ja ütlesid, et see on täiesti võimatu.
1981. aastal rääkis tema poeg Charlie sellest nägemusest.
Ütlesin naisele, et see on täiesti võimatu.
Kui olen üldse võimatut nägemust kuulnud,
siis see ta oligi.
Unustasin selle täielikult, kuid 1989.-1990. aastal,
kui ühel õhtul telerit vaatasin, oli see Gorbatshovi viimane tööpäev,
ja Jeltsin pidi ametisse asuma, endises Nõukogude Liidus
oli juba uus Venemaa lipp.
Ainus koht, kus punane lipp veel alles oli, oli Kreml.
Kui Kremli kellad kõlasid, ütles Ameerika reporter CNN-is,
et täna õhtul, kui Kremli kellad helisevad,
on vanast NSVL-ist järgi vaid nii palju,
kui mahub Kremli müüride vahele.
Seejärel helisesid kellad ja mulle meenus,
et Hjalmaril oli siiski õigus.
Kui imetleme tänapäeval mõnd suurt ja võimast riiki,
armeed või inimest, tasub meeles pidada,
et kord kaovad nad kõik.
Kolgata rist on suur võidu tähis, mille toel näeme tulevikku
ja teeme praeguses ajas julgelt tööd.
- Aitäh, Johan Candelin, selle julgustuse eest,
et rääkisid neist asjust Piiblikohviku saates.
Kui keegi tahab tutvuda raamatuga "Samaan taivaan alla",
siis seda võib tellida ekraanil nähtavalt aadressilt
www.barentskirjat.fi
Huvitav raamat ja huvitavad lood.
Aitäh. Õnnistust sinu tööle! - Aitäh.
Aitäh teilegi, head vaatajad, et olite taas meiega.
Loen lõpetuseks Laulust 46 ühe kirjakoha
meid saate lõpus julgustama.
Laul 46:7 kõlab nii:
"Paganad möllasid, kuningriigid kõikusid!
Kui ta tegi häält, siis vabises maa."
Jumal on Issand ja Tema valitseb rahvaste üle.
Ei Kremli ega ühegi teise diktatuuri kellad
ei helise lõpmatult.
Ainuüksi Jumala riik kestab igavesti.
Õnnistatud nädalat!
Kohtume taas nädala pärast Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri