Piiblikohvik
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Jätkame täna vestlust Piibli usaldusväärsuse kohta
eelkõige Piibli õigesti tõlgendamise vaatenurgast.
Minu külalisteks on Petri Mäkilä ja Pasi Turunen.
- Tere tulemast! - Aitäh!
- Olete mõlemad teoloogid ja toimetajad
ning andsite koos välja raamatu, mille kirjutamises osales
seitse autorit, kaasa arvatud prof Tapio Puolimatka,
dotsent Juha Ahvio ja hulk teolooge, teemal -
"Jumala Sõna - inspireeritud ja eksimatu."
Kaitsete siin nägemust, et Piibel on Jumala Sõna
ja seega eksimatu.
Tihti väidetakse, et kogu Piibli autoriteedi võib anulleerida,
kuna seda võib igaüks oma suva järgi tõlgendada.
Petri, kirjutasid raamatus peatüki Piibli tõlgendamisest.
Kas Piiblit võib kuidas tahes tõlgendada?
- Tänapäeval tõlgendavad inimesed ka loodusseadusi kuidas tahes.
Inimesed võivad seda oma suva järgi tõlgendada,
kuid see ei tee tekstile au.
Jumala Sõna, mis on minule tunnistus selle inspireeritusest,
kuna inimesed on selle kirjutanud Püha Vaimu mõju all.
Tõlgendusprintsiibid lähtuvad juba tekstist endast.
- Millised need on?
- Näiteks, Vana Testamendi seos Uue Testamendiga.
Näeme Jeesuse ja apostlite õpetuses ja kommetes,
kuidas nad tõlgendasid omaaegseid Vana Testamendi tekste.
Leiame teemasid, mida võiv tänapäevalgi arutada -
Vana Testamendi kombetalitusi puudutavad seadused
või mida tohib süüa, mida mitte.
Näeme Jeesuse ja apostlite õpetuses, kuidas nemad seda tõlgendasid
ning järgime nende eeskuju.
Miks me ei loobi kividega surnuks abielurikkujaid või muud sellist?
Näeme, et need asjad muutuvad.
Piibli ilmutus on progressiivne.
- Mida see tähendab?
- See avaneb ja Jumal avab seda vähehaaval.
Me ei tea, miks Jumal on mõningaid seadusi muutnud.
Näiteks enne veeuputust ei söödud liha,
pärast seda oli luba süüa mis tahes liha.
Seejärel tuli käsuseadus, kus olid taas söögikeelud.
Jeesus väitis taas, et võib kõike süüa
ja Pauluski lubas süüa kõike, mis lihapoes leidub.
Ma ei ole isegi aru saanud, mis on selle kõige mõte,
kuid näeme arengut ja Piibel toob selle esile.
- Küsimus tõlgendamise kohta -
kui Uus Testament võib arendada Vana Testamendi õpetust edasi,
olemata sellega samal ajal vastuolus, ja pidada mingeid asju vananenuks,
näiteks loomaohvrid, mida pärast Jeesuse ohvrit enam ei vajata,
kas see jätkub ka pärast Uut Testamenti?
Kas meiegi võime öelda, et Pauluse õpetus ei pea enam paika?
- Kui leiduks mõni inspireeritud ja eksimatu prohvet,
nemad ehk võiks öelda midagi sellist,
kuid Piibel õpetab siiski, et Jumala ilmutus
on selles osas suletud. Apostlid on lahkunud.
Paulus väitis end apostleist viimasena sündinuks.
Räägime alusepanijaist apostleist,
kellel oli Jumala koguduses ilmutamise roll.
Võib-olla alles siis, kui Kristus tuleb tagasi,
võime oodata taas midagi täiesti uut.
Elame hetkel selle toel, mida Jumal on pidanud heaks
ilmutada endast Kristuses oma apostlite kaudu
Uue Testamendi tekstides.
Tõlgendame ja näeme avanevat ilmutust põhimõttel,
et mõistame Vana Testamenti paljuski Uue Testamendi valguses.
- Ilmutuseraamat paneb lõpus punkti öeldes:
Kui keegi siia midagi juurde lisab või siit ära võtab.
Kas see tähendab, et pärast seda ei tule enam eksimatut ilmutust?
- Täpselt. See on Piibli ilmutuse ja teksti eriloomus
ning seda fakti rõhutatakse väga tugevalt.
Tahaksin juhatada tõlgenduse osas tähelepanu kahele asjale.
Üks neist puudutab meie raamatu pealkirja -
"Jumala Sõna - inspireeritud ja eksimatu."
Miks on selline mõistepaar Piiblist rääkides tähtis?
Kui usume, et kõik Piiblitekstid
on ühtlaselt algusest lõpuni Jumala Vaimu poolt inspireeritud,
tagab see metoodilise, selgelt kristliku eelduse,
et Piiblit tõlgendatakse Piibliga.
See on ühtne raamat.
See ei ole ebaühtlaste tekstide kompott,
millel pole üksteisega midagi ühist.
Piibli punane joon läbib kõiki raamatuid algusest lõpuni,
kuna sama Püha Vaim on seda inspireerinud.
See on selgelt kristlik Piiblile lähenemise meetod.
Teine väga oluline ja kasulik asi - kui ütleme,
et Piibel on inspireeritud ja eksimatu,
tõmbame joone Jumala Piiblis oleva Sõna ja oma tõlgenduse vahele.
Piibel on eksimatu, kuid mitte meie tõlgendused.
See kaitseb meid usulise võimutsemise eest.
Tapio Puolimatka tõdeb oma artiklis ja ka paljudes oma teistes töödes,
et see ei vii usulise vägivalla või võimutsemiseni.
Eksimatus on Jumala Sõna omadus, mitte tõlgendaja omadus.
Seetõttu peame suhtuma vastutustundlikult
tõlgenduslikesse väljakutsetesse.
Piibel viitab ise, kuidas tekstile läheneda.
- Sinu artikkel selgitab, mida eksimatus tähendab
ja mida mitte, ning siinkohal soovitan raamatut lugeda,
kuna paljud heidavad eksimatusõpetuse kõrvale,
teadmata, mida nad kõrvale heidavad.
Naaseme korraks tõlgendamise juurde.
Milliseid võimalusi selleks veel on?
Rääkisid Vana ja Uue Testamendi suhtest,
kuid milliseid põhimõtteid terveks piiblitõlgenduseks veel on?
- Mul on selle kohta paar head tähelepanekut.
Rõhutasin ka oma inspiratsiooniartiklis,
et Piiblit tuleb tõlgendada selle kirjandusliku tüübi järgi -
luulet tõlgendatakse luulena, ajalugu ajaloona,
tarkuseraamatuid nendekohaste ja apokalüptikat tolle reeglite järgi.
Ning see nõuab Piibli lugejalt veidi süvenemist.
Tuleb pühenduda Piibli lugemisele ja õppida tundma selle tekstitüüpe.
- Tihti öeldakse, ega te ometi ei loe Piiblit sõna-sõnaliselt.
Kuidas on võimalik tähti kuidagi teisiti lugeda?
- Normaalsete grammatikareeglite järgi.
- Sõna-sõnaline lugemisviis tähendab ka kirjalikku lugemisviisi
ehk selle kirjandusliku tüübi kohast lugemisviisi.
- Kui Piibel ütleb, et puud plaksutasid käsi,
ei kujutle me neile viie sõrmega käsi.
- Ei. Siin on tegemist luulega.
Samahästi võiks täna öelda, ega sa ometi Eino Leino't
sõna-sõnaliselt ei loe?
Loomulikult loeme seda sõna-sõnaliselt, kuid nagu luulet.
- Milliseid piiblitõlgendamise printsiipe veel on?
Pasi juba pööras tähelepanu sellele, et Piibel seletab iseennast.
Üks üsna häid aluselisi põhieeldusi tänapäeva piibliuurimises
on naturalistlik ajalookriitiline tõlgendusviis.
Tema negatiivseks omaduseks on algeeldus,
et Jumal ei tegutse ajas -
Jumal eemaldatakse kontekstist ja uuritakse Piiblit nii.
Sel juhul meie lähtekoht Piibli ja selle seletamise juures
ei ole enam kooskõlas Piibli vaimuga.
On tähtis, et meie tõlgendusviis lähtuks maailmapildist,
mis aktsepteerib seda, mida Piibel enda kohta ilmutab.
Me ei lähene ka millelegi muule sellele vastuolulisest lähtekohast.
Seetõttu on piiblitõlgendajate olukord vahel raske,
kuna kui ajaloolis-kriitiline meetod uurib Piibli ühtsust,
mis on oluline ka Piibli tõlgendamise juures,
ei aktsepteeri seda ja nii kaovad sealt
messiaanlikud prohveteeringud, ühtsus Vana ja Uue Testamendi vahel
ning meile jääb vaid kompott või mosaiik,
millel pole mingit keskset ühisosa.
- Ja igaüks võib tõlgendada seda oma suva järgi.
- Just. Ja nii ei püütagi mingit ühtset tervikut moodustada.
See on Piibli usuanaloogia juures väga oluline,
et lähtutakse põhimõttest - Piibel seletab iseennast.
- Õige ja vastutustundliku piiblitõlgendamise eelduseks
on Piibli lugemine algusest lõpuni, edasi tagasi, ühtsete osadena.
Piiblis tuleb vahet teha ka narratiivse ja normatiivse vahel
ehk Piibli jutustuse ja selle käskude vahel.
Piibli jutustus ei ole tingimata mõeldud selle igal ajal järgimiseks.
Piibli jutustuse eesmärk võib olla julgustada, õhutada
või hoiatada, et ära tee nii, nagu nemad tegid,
kuigi seda pole otseselt öeldud. Seetõttu peame Piiblit tundma.
Paljud imestavad, et Saalomonil oli tuhat naist,
kuid Piibel ei käsi inimestel kuskil võtta rohkem kui ühte naist.
- Saalomoni pigem nuheldi selle pärat Vanas Testamendis.
- Just. Vanas Testamendis esineb polügaamiat.
Tähelepanelik piiblilugeja märkab, et Jumal lõi vaid esimese inimpaari.
Sellest hetkest peale, kui Piiblitekstid
hakkavad polügaamiast rääkima, viitab Piibli jutustus pidevalt,
et neil meestel oli oma paljude naistega alati probleeme.
Kui tahetakse mõistuslikult ainult lihtsat kirjandust,
tuleb jääda lasteraamatute juurde.
Piibel on kirjutatud täiskasvanud inimestele.
Peaksime austama Jumalat nii palju, et näeme Tema raamatuga vaeva
ega mõtleks alati, et see peab meie elu kergemaks tegema.
Olukordades, kus Piibel ei ütle otse, kas midagi on hea või halb,
peame uurima, mida Piibel selle kohta mujal räägib
ja kuidas seda presenteeritakse.
- Veidi raskem küsimus.
Mõned ütlevad, mis kasu on meil eksimatust Piiblist,
kui oleme eriarvamusel selles osas, mida see õpetab?
Tõlgendused viivad vahel täiesti vastupidistele järeldustele.
Mida selle peale ütlete?
- Seisame eelnevate sugupõlvede õlgadel.
Vaatan antud kontekstis ka sellele, mida kogudus
on eelnevate aastasadade jooksul erinevates küsimustes õpetanud.
Sellest ja muidugi ka Piiblist lähtuvad meie usutunnistused,
kuigi mitte kõik vabakogudused ei kasuta tänapäeval
näiteks apostelliku usutunnistust, kuid võib siiski järeldada,
et nad aktsepteerivad seda.
Sel juhul ühendab kristlikku kogudust kesksetes asjades,
nagu inimese pääste, Piiblist lähtuv tõde,
et päästab usk Kristusesse.
Näeme, et kogudus on leidnud Piiblist ka tõlgenduslikult
kesksed asjad.
Lisaks sellele on kõrvalisemad asjad, mille puhul esineb variatsioone.
Need ei puuduta tingimata päästet ja nende üle vaieldakse.
Satume väljaspoole kristlust, kui jätame Kristuse tervikust välja.
- Kas on tõlgendusi, mis satuvad väljapoole tõlgenduspiire,
millest on kristlaskonnas alati kinni peetud
ja mis on niivõrd äärmuslikud, et neid ei usu keegi?
- Seetõttu peab iga piiblitõlgendaja endale teadvustama,
et kuigi oleme isiklikult Jumala ees ja Jumala Sõna ääres,
on küsimus ka kollektiivses tões.
Jumal on oma Sõna kogudustele alati erinevatel viisidel avanud.
Kuigi oleme kristlaskonnas tihti rõhuasetuste osas ka eriarvamusel,
näen siiski, et erinevates kristlikes traditisioonides
leidub jumalikke tõdesid, mis on tulnud mingi allika kaudu esile
erilistel viisidel.
Sellises olukorras võime üksteiselt õppida.
Kuulame ka teisi. Jumal räägib ka teistega.
- Piiblit lugedes ei tohiks uhke olla.
- See, et kristlaskonna seas esineb tõlgenduslikke erimeelsusi,
ei tähenda, et Piibel ei oleks inspireeritud ja eksimatu.
Oluline on näha, et on olemas Jumala määratud
ning Tema valitud ja volitatud kirjutajate algupärane tähendus,
vaatamata sellele, et meil võib mõnes teises olukorras olla raske
millimeetri pealt selgeks teha, mida täpselt millegagi öelda taheti.
Jumala Sõna eksimatu loomus ei kao, kuigi tõlgendajad alati ei mõista,
mida kirjutaja öelda tahtis.
Tänapäeval esineb palju filosoofilist mõtlemist
nagu poleks kirjutaja tähendust üldse olemaski.
Tõlgenduste mitmekesisus tähistaks otsekui seda,
et kirjutaja mõtet ei olegi võimalik kindlaks teha.
Sel juhul on meil täielik anarhia.
Jumala Sõna inspireeritus ja eksimatus,
et sellel on autor ja Jumal seisab raamatu ühtse teksti taga,
tähendab, et on võimalik leida Piiblist õige tõlgendus
ning Jumala enda poolt innustatud tähendus tekstile.
Ma ei näeks seda nii lootusetu püüdlusena.
See on lootusetu inimesele, kes ei loe Piiblit
ja kellel puudub arusaam Piiblist kui tervikust.
Temale võib selline olukord näida hirmutavana.
Kahtlejad on samuti oma aja lapsed, kuna tõlgenduslikku mitmekesisust
esitletakse tihti väljakutsena tuttavatel teemadel,
kus tänapäeva inimene tahaks end vabastada
vastutusest Jumala Sõna ees - seksuaaleetika ja muu vallas.
Sellel alal valitseb äkitselt tohutu tõlgenduslik segadus,
kuna inimene tahab vabaneda Jumala sõnadest ja nõudmistest,
mida Sõna esitab jüngerlusele.
- Mõte viimasest kohtupäevast, igavesest hukatusest,
füüsilisest ihulikust ülestõusmisest, neitsist sündimine -
teemasid, mida ei taheta uskuda, on palju.
Tahaksin tõlgenduse kohta veel küsida.
Räägime tihti, et Piibel muudetakse tühiseks
selle õpetust eitades.
Kas selle võib tühiseks teha ka nii,
et Jumala Sõna võetakse oma südamest, mitte Piiblist.
- Jumala Sõna peab muidugi meie südamesse jõudma.
Siin on kaks jumalikku elementi - Piibel näitab selgelt,
et Püha Vaim peab avama meie südame mõistma.
Jeesus avas oma jüngrite südamed ja meeled pühi kirju mõistma.
Vajame jumalikku valgustumist, et võiksime Sõna vastu võtta.
Jumala Sõna ees oleval inimesel on üks põhilähtekoht -
peame laskma Jumala Sõnal endaga rääkida.
Kui suleme oma uksed, ei saa me sealt midagi,
ja tekst jääb kõrvaliseks.
Kõik vaimsed õhutused, nagu palvetamine
ja Jumalalt Sõna avamiseks abi palumine, on väga tähtsad.
Usklikudki võivad tihti suhtuda sellesse kergekäeliselt -
oskame juba üht-teist, oleme seda kõike juba kuulnud.
See on väga kahjulik.
Jeesus ütles Püha Vaimu kohta, et Ta võtab Kristuse omast
ja annab teile.
Äärmuskarismaatilistes ringkondades võidakse rõhutada Püha Vaimu tööd,
nii et minnakse Jumala Sõnast mööda
ja peetakse Jumala ilmutatud Sõnast tähtsamaks asju,
mida Jumala Vaim meile täna õhutab
ja need võivad muutuda liiga oluliseks.
- Kas tähtsaim on olla alati avatud Jumala Sõna korrigeerimisele?
- Vajame seda kogu elu.
Meil on pidevalt kalduvus kuhugi kõrvale kalduda,
mistõttu psalmist palvetab 23. laulus ja räägib Issandast,
kes on meie karjane.
Vajame Tema keppi ja saua pidevalt, kuna oleme lambad,
kes tahaksid pigem oma teed minna, ilma suunatajuta.
Taavet ütleb mujal, et Sinu Sõna on mu jalgadele lambiks.
Mõistame, et vajame seda kogu elu.
Mida enam Jumala Sõna meid mõjutab, seda enam mõistame
oma sõltuvust sellest.
See sõltuvus kasvab, mitte ei vähene.
- Üks Piibli mõistmiseks oluline nõuanne kõigile
on lugeda Piiblit kontekstis.
Ära tõlgenda tekste selle järgi, kuidas sulle parajasti tundub,
vaid teksti konteksti valguses.
Teksti vääritimõistmine johtub just sellest,
et loeme Piiblit vaid hardushetkedel või juhuslikke päevasõna kirjakohti.
Kui lugeda kirjakohti kontekstis, mida kirjutatakse nende eel ja järel,
terve raamatu või raamatulõigu kontekstis,
selgub teksti tõeline mõte.
Piiblist arusaamise põhimõte on Piiblit lugeda.
Kui Piiblit ei loeta, ei mõista seda keegi õigesti.
Sel juhul võib igaüks väita üksikute kirjakohtade kohta
mida tahes.
Kui otsitakse teksti tegelikku mõtet, nähakse,
et kontekst räägib millestki muust.
Üks konkreetne näide Roomlaste kirja 8. peatükist -
Kõik, keda Jumala vaim juhib, on Jumala lapsed.
Mõni õrn hing võib ehmuda, et Jumala ingel ei ole minuga rääkinud,
ma ei ole prohveteerinud, ma ei ole kuulnud Vaimu sisemist häält,
mida peaksin tegema? Äkki Vaim ei juhigi mind?
8. peatükk ei räägigi üleloomulikest kogemustest,
vaid et Püha Vaim juhib jüngri pühitsusellu Kristust järgima.
Vaim pühitseb. Me ei ela liha, vaid vaimu järgi.
Nii tähendab vaimu juhtimine seda, et vaim juhatab pühitsusellu.
See on täiesti erinev juhtimise teema.
Teisedki juhtimisteemad on tähtsad, kuid Piibel räägib neist mujal.
- Üks teoloogiaprofessor ütles, et piiblitõlgendamise suurim probleem
on see, et inimesed ei loe Piiblit.
- Meie liha ei taha Sõnale alistuda. Alati käib võitlus.
Paljud ütlevad, et alati, kui nad palvetama hakkavad,
tuleb uni peale või midagi muud.
See on osa sellest, et salgame ennast
ja järgime Kristust.
- See on üsna radikaalne väide.
Kui Jumal räägib Piiblis ja meie ei kipu seda üldse lugema,
kuulama ega sellele kuuletuma, räägib see minu suhtest Jumalaga.
Patt mõjutab mind veel nii tugevalt,
et ma isegi ei taha Jumala tahet teha.
See, kes kiitleb oma valmisolekust, peaks oma olukorda
Piibli veeres kontrollima.
- Künnis muutub madalamaks Jumalat paremini tundma õppides.
See aga juhtub siis, kui tuleme Jumala Sõna juurde
ja Püha Vaim avab seda.
See on mõneti kui suletud ring - Jumal muudab meid selle kaudu
oma näo järele Jeesuse sarnaseks.
- Meie toimetatud raamat on meelega selline nagu see on.
See alustab praktiliste küsimustega.
Vabakoguduste juht Hannu Vuorinen kirjutab:
"Jumal on kõnelenud, kas meie kuulame?"
See on praktiline õhutus Jumala kõne kuulamise tähtsusest.
Seejärel räägitakse apostlite ja Jeesuse suhtumisest Piiblisse,
mis õhutab austama Piiblit nii nagu Jeesus ja apostlid austasid.
Edasi räägime Piibli inspiratsiooni ja eksimatuse käsitlustest
teoreetilisemalt - mis see on ja mida see ei ole.
Arutletakse selle suhte üle tänapäeva piibliuurimisega.
Lõpuartiklitega naastakse aga praktiliste küsimuste juurde -
Kuidas Piibel inimesele avaneb? Millisele lugejale see avaneb?
Lisasime meelega raamatu lõppu piiblilugemisplaani.
Meie raamat ei ole üksnes teoreetiline arutlus inspiratsioonist
ja eksimatusest, vaid tahame julgustada inimesi lugema Piiblit
ja usaldama selle sisu Jumala Sõnana, selle tõotusi, õhutusi, hoiatusi
ja Piiblit haarama ning lugema.
Antud plaani järgi loetakse Uus Testament aastas kaks korda
ja Vana Testament üks kord läbi.
Olen seetõttu rõõmus, et meie raamatul on ka praktiline kasutegur.
- Aitäh Pasi Turunen ja Petri Mäkilä, et tulite saatesse rääkima.
Soovitan lugeda Petri Mäkilä ja Pasi Turuse toimetatud raamatut
"Jumala Sõna - inspireeritud ja eksimatu",
kus osaleb seitse autorit - professor Tapio Puolimatka,
dotsent Juha Ahvio ja hulk teolooge.
Nad kõik usuvad, et Piibel on meie usu alus
nii nagu kristlaskond on uskunud Jeesusest ja apostlitest alates.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri