Piiblikohvik
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Jätkame täna eelmises saates alustatud teemat
ja räägime Piibli autoriteedist ning sellest,
kui usaldusväärne Piibel tegelikult on.
Minu külalisteks on toimetaja ja teoloog Pasi Turunen
ja teine toimetaja-teoloog Petri Mäkilä.
- Tere tulemast! - Aitäh!
- Kirjutasite raamatu "Jumala Sõna - inspireeritud ja eksimatu".
Kui olen kahtleja ja kuulun nende hulka,
kellest räägib ka Hanna Salomäki oma uurimuses ärkamisliikumistest,
kelle nägemus Piiblist on järgmine: Piibel on vaid üks raamat
paljude teiste seas, on kultuuriajalooliselt tähtis,
kuidas veenaksite inimest, kes usub,
et Piibel on tavaline inimeste kirjutatud raamat?
Millele tugineksite?
- Põhilähtekoht on selles, et Jumalast lahus elavate inimestena,
kes Jumala vastu mässavad, on sisemises vastuolus Jumala Sõnaga.
Peame seda tunnistama nii kristlase kui mittekristlasena.
Kui mõelda kirikuajaloo aspektist, on Jumala Sõna seda
kogu 2000 aastase arengu vältel saatnud.
Juba see tunnistab, et Jumala Sõna ei ole vaid ajalooline ülevaade
või peen filosoofiline raamat, kust leiab ilusaid mõtteid.
See tunnistab eelkõige inimeste muutunud elude kaudu,
kuna omab mõju inimese elule.
Eelkõige kristlase vaatenurgast nähtuna on see mulle tunnistuseks.
Kui võrdleme Piibli kuulutust tänapäeva reaalsusega,
jõuame samuti järeldusele, et see on täpne kirjeldus
inimese olemuse kohta, mida inimene teeb ilma Jumalata;
patu ehk Piibli ilmutuse kohta inimese langemisest.
Ka selle ilmutuse kontekstis vastab Piibli kirjeldus
meie praegusele reaalsusele ja maailmapildile.
Uurides ajaloost inimese eluetappe,
vastavad needki Piibli kirjeldusele.
- Pasi, kas sul on midagi lisada? - Lisan vaid veidi.
Piinlik tunnistada, aga seda dimensiooni me oma viimases raamatus ei käsitle -
kuidas tõestada, et Piibel on Jumala Sõna.
Meenub, et Vanas Testamendis on prohveteeringuid nii Kristuse
kui teiste maailma sündmuste kohta, mis osutavad,
et Jumala kõned täituvad vahel ka pikema aja järel.
Igaüks peab mõtlema, mis Piibel tema jaoks on.
Piibel on ainulaadne, kuna väidab oma sõnumiks seda,
et Jumala Poeg tuli maailma meie pattude eest kannatama ja surema.
Kas on võimalik kuskilt Jumala kohta ilmutust saada?
Kui see on vaid inimlik raamat, kust siis üldse midagi
Jumala kohta teada saab? Kus on see autoriteet?
See ei väida, et see on tingimata Piibel,
kuid viitab, et mängus on suuremad küsimused.
Kõik Petri mainitu viitab sellele, et just Piiblist leiame Jumala kõne.
Ma ei välistaks ka fakti, et tegelikult on see küsimus,
mida Jumala Vaim ise inimesele tunnistab.
Jumala Sõna tõestab oma autentsust ise.
Jumala Vaim räägib ja kinnitab, et siin on Jumala hääl ja kõne.
Selle tõotused on Jumala tõotused ja kui ma neid järgin,
märkan, et Jumala tõotused ka täituvad.
- Räägite Jumala Sõnast kui inspireeritust ja eksimatust.
Täpsustan veidi oma küsimust -
kuidas te antud väidet põhjendate?
Kas kristlased on alati nii uskunud või on nägemus, et Piibel
on inspireeritud ja eksimatu, tekkinud mingis staadiumis?
- Raamatus käsitlevad seitse autorit seda teemat erinevate nurkade alt.
Teoloogiadoktor Juha Ahvio räägib oma artiklis sellest,
kas veatuse käsitlus on valgustusajastu produkt?
Ta osutab vastuvaidlematult, et koguduse algusest peale,
läbi postpatristilise ajajärgu, usupuhastuse järgu
kuni tänapäevani välja, on nii usutud.
Alles 17. saj. kerkis kirikus kahtlus, et äkki Jumala Sõna ei olegi eksimatu.
Jumala Sõna ekslikkus on kiriku hilisem väljamõeldis.
Algusest peale on Sõna eksimatuks peetud.
Martti Ahvenainen kirjutab Jeesuse ja apostlite suhtumisest Piiblisse.
Ka nemad olid veendunud, et neil olemas olnud kirjalik Sõna
ehk Vana Testament oli veatu Jumala ilmutus neile.
- Teie olete raamatu toimetanud, aga siin on seitse erinevat autorit,
kelle hulgas prof Tapio Puolimatka, dotsent Juha Ahvio ja hulk teolooge.
Eksimatu - mida see tähendab kontekstis,
kus väidetakse, et Piibel on eksimatu Jumala Sõna.
- Kokkuvõtlikult võiks küsida, mis on Jumala Sõna eesmärk?
See on eksimatu selles, mida see õpetab.
Peame teadvustama, et Piiblist leiab erinevaid tekste.
Seal on kõnelusi, mis sisaldavad antud kontekstis valet.
- Näiteks, Piibel ütleb, et Jumalat ei ole.
- Alp ütleb oma südames, et Jumalat ei ole.
Võiksime mingeid kirjakohti kontekstist välja tõsta.
Piibel räägib, kuidas Saatan Jeesust kiusas.
Ta kasutab Sõna vääralt;
see kuidas ta teksti kasutab, on valelik.
Meie õppetund selles kontekstis ei ole järgida kuradi teguviisi,
vaid peame sellised tekstiosad harmoniseerima terviku ilmutusega.
Lähtekohaks on, et Jumala Sõna on endaga kooskõlas,
seal ei ole sisevastuolusid, isegi kui me kõike ei mõista.
- Kas eksimatuse käsitlus tähendab antud kontekstis,
kus kurat valetas, et vastab tõele, et ta seda kõike ütles?
- Täpselt nii.
- Kuigi see, mis ta ütles, on iseenesest valelik,
aga vastab tõele, et ta rääkis neid valesid.
- Piibel räägib asjadest ja sündmustest tõepäraselt
ja antud olukorras eesmärgipäraselt.
-Raamatu lõpus on esimest korda koos seletustega ära toodud
Chicago avaldus Piibli eksimatusest, mille Pasi on ära tõlkinud.
Artikkel 13 ütleb:"Kinnitame, et eksimatus on asjakohane
teoloogiline termin kirjeldamaks Piibli täielikku tõepärasust.
Eitame, et on asjakohane hinnata Piiblit
selliste tõe- ja eksituse standardite järgi,
mis ei vasta omaenda kasutuseesmärgile.
Eitame, et Piibli argivaatenurgast ilminguid kirjeldav kõneviis
anulleerib Piibli eksimatuse."
Järgmist osa palun teil kommenteerida.
"Selle kõneviisi hulka kuuluvad:
tänapäevase tehnilise täpsuse puudumine,
grammatika ja kirjaviiside ebatäpsused,
looduse vaatlev kirjeldamine, valedest rääkimine,
hüperboolid ehk liialdavad väited, arvude ümmardamine,
sisu järjestamine teemade järgi,
erinev sisuvalik samade sündmuste kirjeldamisel
ja vabavormiliste tsitaatide kasutamine."
Nii võib ilmselt surra niinimetatud 'tuhande nõude surma".
Siin määratletakse, et see sisaldab küllalt palju,
kuid on siiski eksimatu, vaatamata täpsuse puudusele,
grammatilistele ja kirjutusstiili vigadele jne.
- On vale võrrelda Piibli eksimatust matemaatilise eksimatusega.
See ei ole ega püüagi olla sama.
Kuna Piibel on ka inimlik ja peegeldab oma aja kombeid,
kõnekäände ja liialdusi nagu näiteks: "Terve linn kogunes Jeesust kuulama."
- Kaamel mahub läbi nõelasilma.
- See on tõepärane just seetõttu, et kasutab väljendeid,
mida kasutasid tolleaegsed kirjutajad.
Kui kogu linn kuulas Jeesust, siis keegi tegi arvatavasti ka tööd ega olnud kohal.
On aga selge, et suured massid olid kuulamas.
- See on sama kõneviis mida meiegi kasutame.
- Meil on omad kõnekäänud, mida ehk siit samal kujul ei leia.
- Eksimatusest ja vigadest rääkides on oht,
nagu Petri viitas matemaatilisele eksimatusele,
käsitleda vea mõistet iseenda seisukohast.
Mõtleme: kuidas oleksin mina sündmuskohal olles
oma õpipäevikusse või teadusraportisse kirjutanud?
Mingit tänapäeva teadusraporti nõuet kasutatakse Piibli puhul.
Rõhutati, et Piibel räägib asjust argipäeva vaatevinklist
ehk fenomenoloogiliselt, näiteks - päike tõuseb ja päike loojub.
- Meie räägime samamoodi.
-Oulu Ülikooli almanahhi ei süüdistata
Mesopotaamia-aegset maailmanägemuse esindamises.
Piibel räägib argipäevasest vaatevinklist,
kuna see on eluala, kus Jumala teod toimuvad.
Piiblis kasutatav väljendustäpsus on tõepärane,
kuid see ei ole, ega peagi olema, teadusraporti täpsus.
Sel juhul ei ole tegemist ka veaga.
Valgustusajast on pärit katse seletada vea mõistet meie ajastus
ja küsida, miks Piibel ei täida meie seatud nõudmisi.
Loen veel ühe lõigu veatuse ja eksimatuse määratluse kohta,
mida kasutasin oma artiklis.
Trinity Evangelical Divinty School'i professoril Paul Feinbergil
on samuti üsna klassikaline määratlus.
"Veatus tähendab seda, et kui kõik faktid on teada,
osutub Piibel oma esialgseis käsikirjades
ja asjakohaselt tõlgendatuna tervikuna tõeks kõiges,
mida see väidab, olgu õpetuse, eetika või ühiskonna-
ja loodusteaduse valdkondade alal.
Probleem on selles, et meil pole kõiki fakte,
mistõttu tunub, et Piibel ei räägi nii täpselt kui tahaksime.
See on väga hea veatuse määratlus.
Algaegadest peale ja ka Chicago avalduses on mõistetud,
et Piibel räägib Piibli liigitüüpilise täpsusega -
luulekirjandust peab lugema teisiti kui ajalookirjandust,
kuna nende väited on erinevad.
Jeesuse võrdumid on tõde, kuid nad on tõde teistmoodi,
kui kirjeldus Jeesuse kohtumõistmisest Pilaatuse õuel.
Me ei hakka otsima tänavat, kus kadunud poja isa pojale vastu jooksis.
Kui me tänavat ei leia, me ei ütle, et Piiblis on ajalooline viga,
kuna seda pole mõeldud nii lugemiseks. See on võrdum.
Samuti võrdkuju puhul käsi plaksutavatest puudest
ei hakka ma mõtlema puude anatoomia peale.
Iiobi kirjas on vanas soome tõlkes väljend,
et Jumal on mind jooksutanud kui juustu.
Kas Vaim õpetab siin juustutegemist?
Peame mõistma seda raamatu liigi kohaselt.
Prohveteeringuid peab lugema ühtviisi,
apokalüptilistes tekstides peab mõistma rikast keelepilti.
14. artiklis viidati teksti sisu järjestamisele teemade kaupa.
Mõnedele on tekitanud probleeme, miks Matteuse ja Luuka evangeeliumide
4. peatükkides on Jeesuse kiusatused erinevas järjestuses?
1. sajandi liigitüüpilisel kombel oli biograafia žanris kombeks,
et kõike ei pea esitama täpses kronoloogilises järjestuses.
Üldiselt järgib kronoloogia sündmusi sünnist surmani,
kuid vahel võib neid järjestada ka topograafiliselt teemade kaupa.
See ei ole antud tähenduses viga. Need asjad on sündinud.
Evangelist ei ole Püha Vaimu mõjul pidanud siin oluliseks
luua täpset kronoloogiat meie uudishimu rahuldamiseks.
- Püha Vaim ei ole juhatanud siia ka kõiki sündmusi kirjutama.
Uus Testament räägib selle kirjutajate sõnul,
et kui siia pandaks kirja kõik Jeesus teod,
ei mahuks see kõikidesse maailma raamatutesse.
Mõned sündmused on jäänud ka rääkimata
ja nii ei ole elulugu selles mõttes ammendav.
Lisaksin veel, et Piibli vastu suunatud kriitika on vahel naljakas,
kuna tavakirjanduses mõistetakse,
et erinevad kirjandusliigid nõuavad erinevat lähenemist.
Piibli puhul näib see aga kaduvat
ja esitatakse kriitikat, mida teiste liikide puhul ei kasutata.
- Mainisid, Petri, varem Piibli inimlikkust.
Mõned väidavad selle varal isegi, et Piibli inimlikkuse juurde
käib ka see, et ei teatud, millest räägitakse.
Seetõttu võime Piibli õpetust mitte aktsepteerida.
Näiteks Paulus oli niivõrd seotud oma ajastuga,
et ei teadnud asju, mida meie tänapäeval teame,
mistõttu tema õpetust võib ignoreerida.
Mida ütled selle kohta?
- Piibli inimlikkus on tõsi.
Usun, et Jumala Sõna on üheaegselt nii inimlik kui jumalik.
Julgeksin tuua esile ka mõtte Jeesusest.
Parandage mind, kui see on halb analoogia.
Jeesus oli täielikult inimene ja täielikult Jumal.
Kui Jeesus käis maa peal, siis tunnistati,
et Temast ei leitud ühtki viga, milles Teda süüdistada.
Selles mõttes oli Ta veatu ja samuti ei eksinud Ta milleski.
Ometi solvuti Tema peale: "See puussepa poeg...".
Ta oli inimlik selles mõttes, et kõik ei kummardanud
Tema täiuslikkuse ees.
Näen sama dimensiooni ka Jumala Sõna puhul.
Jumala Sõna on kõiges oma inimlikkuses
ja ka jumalikkuses selline, et selle peale solvutakse.
- Kas mõne õpetuse võib seetõttu hüljata,
et see kirjutati tol ajal?
- Kui mõelda arengule, valgustusajastule,
ja sellele, et Piibel on kirjutatud tolleaegses keeles,
mõistame, et 2000 aasta jooksul on arenenud nii tehnika kui teadus,
mis tekitab uusi küsimusi.
Kui tol ajal taevast uuriti, ei olnud teleskoope.
Info kosmoses leiduva kohta oli erinev tänapäeva omast,
mil orbiidil tiirlevad satelliidid.
Küsimuse asetused muutuvad.
Vastused on minu meelest samad.
Rääkisime alguses inimesest, kes on lahus Jumalast.
Meie inimsust, patusust ja käitumist puudutavad põhiasjad
on algusest peale kogu ajaloo vältel olnud muutumatud.
Inimene on kogu aeg ühesugune. Probleemid on samad.
- Vastused on siis endiselt jõus? - Jah. Vastused on endiselt jõus.
Muutub meie metoodika ja tegutsemisviis,
kuid sisu ja tuum ei muutu.
- Nämmutan seda teemat veel veidi.
Kui Piibel õpetab midagi, kas võib seda hüljata põhjusel,
et nad ei teadnud, millest nad räägivad,
kuna olid oma ajastu lapsed ja see ei kehti enam?
- Jätkan veidi Piibli inimlikkuse ja jumalikkuse teemal.
On olemas inimlik pool, kuid jumaliku poole olemasolu tõttu
sisaldab see eksimatust.
Jumala tõelisuse omadus on ka Tema Sõna omadus.
Seega on Piibli kirjutajate poolt Püha Vaimu juhtimisel kirjutatu samuti tõde.
See tagab, et nad ei eksinud selles, mida kirjutasid.
Nende teadmised piiratud,
seetõttu ei juhtinud Jumala Vaim neid paljudest asjadest kirjutama.
See on inimlik ja jumalik, kuid nagu Jeesusegi loomuses
on nii inimlik kui jumalik pool, ei tähenda inimlikkus seda,
et Jeesus oleks eksitanud, vigu teinud või patustanud.
Samuti ei tähenda ka Piibli inimlikkus seda,
et Piiblis on vigu, ebatõdesid ja lugejaid eksitavaid asju.
- Kas mõistan õigesti ... ja seejärel lõpetan selle teema.
See on oluline, kuna seda argumenti kasutatakse tihti.
Öeldakse, et usun Piiblit ja seal on Jumala Sõna,
aga kuna see on niivõrd seotud oma ajastuga, on see ka inimlik raamat.
Sellele põhinedes väidetakse, et võib hüljata Pauluse õpetuse
näiteks homoseksuaalsuse kohta, mis on väga aktuaalne teema,
või Jeesuse õpetuse põrgust.
Kas võib hüljata õpetuse põhjendusel,
et kasutatakse inimlikku keelt, inimlikke võrdumeid jne?
- Ei. Mitte rohkem kui Jeesuse enda õpetusi võiks hüljata põhjusel,
et Ta oli inimene.
Ta polnud ainult inimene, vaid Ta oli Jumal. Sama kehtib Piibli puhul.
Piiblil on inimlik mõõde, kuid selle õpetust ei või hüljata
põhjendusel, et see on inimlik raamat, kuna sellel on ka jumalik mõõde.
- Vahel pühitakse jumalikkus täiesti minema ja käsitletakse ainult inimlikkust.
See on alati olemas ja me ei või neid kunstlikult lahutada.
Meil on ka selliseid kohti, kus Paulus isegi ütleb,
et nüüd räägin mina, mitte Issand.
Leidub ka tema enda arvamusi peegeldavaid kirjakohti,
kuid siiski Püha Vaimu juhtimisel.
- Liigume veidi edasi, meil on jäänud vaid mõni minut.
Jätkame teemat tulevastes saadetes, kuna teema on lai ja ülioluline.
Üks praktiline küsimus.
Kui tavaline Piiblilugeja lööb Piibli lahti ja hakkab lugema,
mis vahet on sellel, kas ta usub selle eksimatuks
Jumala Sõnaks või peab seda aeg-ajalt eksivaks Jumala Sõnaks.
- Praktilisest seisukohast rääkides, olete kindlasti kuulnud juhtumeist,
kus inimene haarab hädas hotellitoas Giideoni Piibli järele.
Olukordades, kus inimese süda on avatud,
mis on samuti Jumala tegu, ei mõtle inimene sellele,
et mida ma võin siit uskuda ja mida mitte.
Ta justkui eeldab, et see on Jumala Sõna.
Nii on lugu ka värske usklikuga, kes on kogenud Jumala armu.
Võiks öelda ka nii, et on vaja korralikku
teoloogilist koolitust, et jõuda kahtluste tasandile,
kui mõistate, mida mõtlen.
Äsjasündinud laps usaldab Isa ja Tema Sõnu.
Muud tegurid hakkavad seda usaldust hiljem lammutama.
- Olete saanud üsna palju teoloogilist koolitust.
Mis vahet sellel on, Pasi?
- On suur vahe, kas meil on Jumala enda tõotused Piiblis või ei.
Päästekindlus kaob üsna ruttu, kui see põhineb vaid sellel,
mida mõned inimesed väidavad end Jumala suhtes kogenud olevat.
Palveelu satub väga ebakindlale põhjale,
kui Piiblist loetud sõnad ei ole tõeliselt Jeesuse
või Jumala enda sõnad ja lubadused.
Jumal seob end Piiblis kirjutatuga.
Kas Jumal seob end inimeste muutuvate ja ekslike nägemustega
Jumala väidetavate sõnumite kohta?
See tähendab kristluse jaoks kõike, kas Piiblis räägib Jumal või mitte.
Vundament liigub kohe paigast, kui see pole nii.
- Piiblil on mitu mõõdet, üks neist on eshatoloogiline,
mis räägib maailma tulevastest sündmustest.
Kui Piibli kirjeldus mineviku sündmustest ei pea paika,
kuidas võin usaldada seda, et tuleb päev,
mil Jumal loob uued taevad ja uue maa;
kõik, mis kaotab tänapäeva needuse mõju? Näen seost.
- Positiivne on siinjuures see, et kui oleme näinud,
kui täpselt Piiblis on täitunud Jumala tõotused
ja inimesed on kogenud nende põhjal palvevastuseid,
teame ja näeme, et meil on Jumal, kes on rääkinud oma Sõnas-Piiblis.
- Aitäh Petri Mäkilä ja Pasi Turunen.
Aitäh teile, head vaatajad, et olite meiega.
Meil on Piiblis tõesti Jumala Sõna ja võime seda usaldada.
Võime usaldada neid tõotusi ja toetuda neile oma elus.
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri