o
Tervetuloa ohjelmaan! -Kiitos.
Olet kotoisin Ghanasta, Länsi-Afrikasta. -Aivan.
Kerro perheestäsi.
Tulen siis Ghanasta.
Perheeni on todella suuri.
Vanhemmillani on 8 lasta.
Minä synnyin toisena. Poikia on 5 ja tyttöjä 3.
Vartuin kristityssä kodissa,-
ja sunnuntaisin oli käytävä kirkossa.
Se kuului kulttuurimme.
Nautimme yhdessäolosta, kirkkoon menosta sunnuntaisin.
Kasvoin ilmapiirissä, johon kuului kirkossakäynti.
Jossain vaiheessa uskostasi Jeesukseen tuli omakohtainen,-
sillä olet tunnustava kristitty. -Aivan.
Kävin aluksi kirkossa vain vanhempieni takia.
Eräänä päivänä ystävä seurakunnasta tuli vierailulle.
Hän kertoi pelastuksen tiestä.
Kiintoisaa, että olin ollut kaiken aikaa kirkossa,-
ja sitten hän tuli ja selitti pelastuksen tarkoituksen.
Niin tiesin, että minun tuli luovuttaa elämäni Kristukselle.
Olin tehnyt kaiken vanhempieni takia.
Ajattelin, entä jos heitä ei olisi?
Mitä tapahtuisi? Olisiko minulla uskoa?
Eräänä päivänä polvistuin huoneessani -
ja pyysin Kristusta ottamaan elämäni. Antauduin Hänelle.
Uskoni tunnustaminen oli elämäni käännekohta.
Raamatun mukaan,-
kun tunnustamme uskomme, jotakin uutta tapahtuu.
Vanhempani näkivät sen ja totesivat minun muuttuneen.
Oli hienoa kuulla, että vaikka olin sama oma tyttö,-
yhtäkkiä he näkivät muutoksen.
Pyhän Hengen voima teki sen, Hänen pelastava armonsa.
Myöhemmin muutit Suomeen.
Oliko siihen erityinen syy?
Kyllä, tapasin ihanan miehen.
Tapasin hänen päivää ennen Suomeen lähtöä.
Oletin hänen nähneen minut seurakunnassa,-
koska toisinaan kävi siellä.
Hänen veljensä oli seurakuntamme jäsen.
Ehkä olimme tavanneet ilman suurempaa huomiota.
Ennen lähtöä perheystävä, hänen veljensä vaimo,-
soitti minulle ja kutsui heille.
Siellä tapasin hänet.
Hän oli lähdossä Suomeen seuraavana päivänä.
Hänen tultua tänne pidimme yhteyttä puhelimitse,-
kirjoittamalla ja äänittämällä puhe-cd:eitä.
Ei niitä siihen aikaan ollutkaan, vaan ne olivat kasetteja.
Kahden vuoden kuluttua päätin tulla hänen luokseen.
Avioiduimme täällä.
Seurustelimme puhelimitse ja kirjeitse.
Näin päädyin Suomeen.
Toimit ensin kirjanpitäjänä Ghanassa.
Nyt olet opiskellut sosionomiaa ja muita juttuja.
Teet nykyisin diakonityötä -
kansainvälisessä evankelisessa seurakunnassa täällä Suomessa.
Vida, miten...
Mitä erityisiä käytännön haasteita omasta näkökulmastasi katsottuna -
Suomen kaltaiseen maahan tuleva ulkomaalainen kohtaa?
Mitä kysymyksiä he ensin kohtaavat?
Iso kysymys on, minne päänsä kallistaa eli majoitus.
Ja myös työ.
Ja esimerkiksi Suomessa on erilainen kieli.
Kaupassa voi olla vaikeaa hankkia kaikki tarvitsemansa.
Käytännön apua tarvitaan mm. ostosten teossa -
tai jopa bussien kanssa.
Suomi on tietyllä tavalla hyvin järjestelmällinen.
Bussiaikataulun lukeminen voi tuottaa vaikeuksia.
Tällaisia asioita.
On myös hyvä tuntea Suomen menneisyyttä,-
sillä se auttaa ymmärtämään uutta asuinmaata.
Mistä tiedon saa hankittua?
Olin Japanissa muutama kuukausi sitten.
En tiennyt edes, miten busseissa maksetaan.
Apua tarvitessa yrittää katsella, miten toiset toimivat,-
mutta sekään ei aina auta.
Siksi isäntämaalaisen tulisi olla ulkomaalaisen ystävä.
Tutkimme, mistä seura- kuntalaiset saavat tietoa.
Maanosien välillä oli eroa.
Useimmat Amerikasta tulevat -
hankkivat sitä internetistä.
Suomalaiset käyttävät lehteä.
Oliko nimi Kirkko ja kaupunki? -Kyllä.
Suomalaiset pitävät lukemisesta, joten siten he hakevat tietoa.
Afrikkalaiset ja aasialaiset sen sijaan puhuvat toisilleen.
He asuvat useimmiten kommuuneissa -
ja tällä tavalla saavat tietoa.
Onko takuita siitä,-
että joku auttaa uutta tulokasta?
Vai onko mahdollista jäädä yksin?
Toki voi tuntea olevansa yksinäinen uudessa maassa,-
sillä jotkut eivät ole avoimia hakemaan apua.
He saattavat olla arkoja.
Tai pelkäävät kysymystensä kuulostavan tyhmiltä.
Avun hankkiminen voi olla hyvin vaikeaa.
Uskon, että useimmat kristityt saavat apua seurakunnasta,-
kristityiltä ystäviltä, mikä on hyvin tärkeää.
Käytätkö diakonityössäsi -
jotakin menetelmää uusien ihmisten vastaanottamiseen?
Kun joku tulee vaikka kotimaastasi Ghanasta tai muualta,-
onko vastaanottamiseen toimintamallia?
Kyllä. Meillä on...
Seurakunnassamme käy 300 ihmistä joka sunnuntai.
Tavoitamme niin monta ihmistä kahdessa kokouksessa yhteensä.
Kerromme ohjelmastamme lehdessä.
Tai joka sunnuntaisessa tiedotuslehtisessä siis.
Niistä he saavat tietoa toiminnastamme,-
mihin kuuluu koulutusohjelmia,-
jotta maahanmuuttaja saa mahdollisuuden -
oppia suomea -
tai osallistua ruuanlaitto- ja atk-kursseille tai muuhun.
Meillä on myös vapaamuotoinen keskusteluryhmä,-
jossa on mukana joku isäntämaan edustaja.
Siellä keskustelemme suomeksi.
Lisäksi on sosiaaliohjelmia keskusteluyhteyksien luomiseksi.
Tietoa tulee monista lähteistä,-
joten verkostuminen on erittäin tärkeää.
Foorumin luominen ihmisten kohtauspaikaksi -
auttaa paljon siinä mielessä.
Onko asunnon löytäminen ihmisille helppoa vai ei?
Hyvin vaikeaa.
Asunnon löytymiseen vaikuttaa myös henkilön tilanne.
Ne vaihtelevat maahanmuuttajilla tai on eri syitä muuttaa tänne.
Jos tänne muuttaa avioliiton tähden,-
niin silloin paikka saattaa olla jo valmiina.
On myös avioerotapauksia,-
jolloin asunnosta joutuu muuttamaan pois.
Jos oleskelulupa puuttuu, tulee ongelmia.
Henkilöstä saattaa tulee kiertolainen.
Keskukseemme tulee väkeä,-
joilla ei ole majapaikkaa.
Jotkut ovat opiskelijoita.
Heidän on helppoa hakea opiskelija-asuntoa.
Taloudellinen tilanne tosin saattaa olla ongelmana.
He saattavat muuttaa toisen opiskelijan luo -
tai hankkia asunnon yhdessä.
Puhuessamme nyt tiedonsaannista,-
kun muuttaa toiseen maahan, siitä saattaa olla harhakäsitys.
Internetistä voi saada tietoa, jos se on käytettävissä.
Mutta jos esimerkiksi ghanalainen opiskelija muuttaa Suomeen,-
tiedot maasta voivat olla puutteellisia,-
sillä hän joutuu maksamaan internetin käytöstä.
Koneella voi olla ehkä tunnin tai alle sen,-
riippuen varoista.
Tässä tapauksessa ei pysty saamaan sopivaa informaatiota.
Hän saattaa olettaa, että asunnon saaminen on helppoa.
Tämä on ongelma.
Opastan heitä löytämään asuntoja internetistä,-
sillä niitä mainostetaan siellä.
Käyn toisinaan järjestöissä, jotka auttavat työllistymään,-
mutta yleensä ne vaativat oleskeluluvan -
ennen avunantoa.
Avustamillani henkilöillä -
ei välttämättä ole sitä vielä, vaan anomus on kesken.
Jos näin on,-
ystävät saattavat majoittaa heidät, kunnes päätös tulee.
Tai...
One Way Mission on ollut myös todella avuksi -
tällaisissa tilanteissa.
Täytyy vain tiedustella, voisivatko ihmiset majoittaa toisia.
Entä työ? Tämä on "kuuma peruna" Suomessa.
Se on lähes ainoa keskustelunaihe,-
kun puhutaan ulkomaalaisten muutosta Suomeen.
Meillä on työttömyyttä omankin väen parissa,-
joten ihmisten asenne on,-
ettei tänne voi ottaa lisää ihmisiä, koska työtä ei riitä.
Mikä on kokemuksesi, löytyykö halukkaille helposti töitä?
Se ei ole helppoa, mutta mahdollista.
Se ei ole helppoa,-
sillä opiskelijoiden muuttaessa tänne, käytän heitä esimerkkinä...
He tulevat opiskelemaan tänne.
On upeaa, että Suomen valtio antaa ilmaisen koulutuksen.
Se auttaa kehitysmaita, sillä ilman apuraahakin -
voi opiskella opintomaksuitta.
Heidän kouluttauduttuaan -
ehkä 2-4 vuotta,-
he saavat tutkinnon, mutta eivät työtä.
Niin he saattavat päättää muuttaa toiseen maahan.
Sanon aina, että ne varat,-
jotka hallitus on sijoittanut auttaakseen yksilöitä,-
lähtevät heidän mukanaan auttamaan maita,-
jotka eivät ole heitä kouluttaneet.
Valmistautumisen jälkeen ongelmana työn saannissa voi olla kieli.
Suomen kieli on vain niin vaikeaa.
Olen esimerkki siitä,-
että on vaikea opiskella ja oppia kieltä yhtä aikaa.
Jotkut ovat kuitenkin onnistuneet oppimaan kielen,-
joka on todella positiivista.
Sitten henkilö saattaa mennä työpaikkahaastatteluun.
Oikeita sanoja ei löydykään ja tulee sanottua väärin.
Se tulkitaan eri tavalla,
koska itsensä ilmaiseminen on vajavaista.
Työtilanne on hankala.
Joillakin on sopiva pätevyys, mutta työtä ei löydy.
Jotkut ovat valmiita tekemään mitä vain -
elääkseen, maksaakseen laskunsa.
On siis vaikeaa löytää työtä.
Monilla maahanmuuttajilla on kuitenkin töitä.
Prosentuaalisesti tilanne on erittäin haastava.
Entä asenteet?
Miten suomalaiset suhtautuvat ulkomaalaisiin?
Oman kokemukseni mukaan suomalaiset ovat hiljaisia.
He odottavat, että toinen tekee aloitteen.
Aloitteen tekeminen on aina vaikeaa.
Kumpi sen tekee?
Jos on aloitteellinen,-
suomalaisen kanssa voi ystävystyä.
Olen havainnut, outoa kyllä-
että kesäisin suomalaiset ovat mukavia.
He hymyilevät paljon. -Okei...
Talvella on erilaista.
Olen yrittänyt selvittää, johtuuko se ilmastosta,-
pimeydestä ja valosta.
Kaikki pitävät valosta. Se on tärkeää.
Kun istuu bussissa,-
niin kaikki lukevat hiljaa sanomalehtiä.
Kerran eräs henkilö pelasti aamuni.
Olin matkalla töihin ja tapasin erään suomalaisen.
Kerrankin toinen teki aloitteen.
Hän kysyi, miten voin.
Se oli hämmästyttävää, vielä hymyillen...
Jotkut ovat sulkeutuneita,-
mutta on niitäkin, jotka avautuvat.
Väärää asennetta löytyy työpaikoiltakin.
Pelätään, että siellä oleva ulkomaalainen-
aiheuttaisi hämminkiä totuttuun.
Työskentelet seurakunnassa...
Raamattu, joka on kaiken kristillisyyden perusta,-
omaa positiivisen asenteen.
Luen kohdan Vanhasta testamentista.
"Muukalainen, joka asuu teidän luonanne,-
olkoon niinkuin maassa syntynyt teikäläinen. -
Rakasta häntä niinkuin itseäsi -" Miten hyvä asenne!
Entä hengelliset tarpeet?
Kohtaatko diakonityössäsi seurakunnassa -
erityisiä hengellisiä tarpeita -
Suomeen muuttaneilla ulkomaalaisilla?
Hengellisiä tarpeita on paljon, sillä uuteen maahan muuttaessa -
kokee kulttuurishokin. Sisin saattaa haavoittua.
Näistä haavoista voi tulla syviä.
Kun niin käy, kaiken voi nähdä negatiivisesti.
Meitä ulkomaalaisia ei auta, jos näkee kaiken pimeänä.
Se aiheuttaa paljon kipua sekä itselle että isäntämaalle.
Sisäisiä haavoja voi olla paljon isäntämaan asenteiden takia.
Seurauksena maahanmuuttaja ei ehkä näe mitään hyvää -
uudessa maassaan.
Mitä sisäisiin haavoihin tulee, sanon aina,-
että jos leikkaat kättäni, tiedän sen,-
ja se tulee parantumaan.
Mutta sisäisten haavojen parantumista on vaikeampi nähdä.
Tarvitaan todella rukousta -
näiden haavojen tähden.
Tästä tulee mieleen Jeesuksen kuoleman ja ylösnousemuksen tarina.
Jotkut opetuslapsista vaipuivat epätoivoon.
He jättivät opetuslapset, jotka odottivat Häntä Jerusalemissa.
Matkalla Jeesus tuli heidän luokseen -
ja kysyi, mitä oli tekeillä.
He olivat hämmentyneitä, koska eivät ymmärtäneet tapahtunutta.
Messias, johon olivat luottaneet, ei ollut enää heidän luonaan.
Mutta Jeesus tuli heidän luokseen, ja näki heidän epätoivonsa.
Se oli niin suurta, etteivät he tunnistaneet Jeesusta,-
ennenkuin Hän mursi leivän. Silloin he näkivät Hänet.
Hänen läsnäolonsa ja seuransa oli parantavaa.
Eli on paljon tarvetta kokea parantumista ja Jumalan rakkautta.
Kyllä. Meidän kristittyjen tulee välittää Kristuksen rakkautta.
Aina ei ole mahdollista julistaa evankeliumia, mutta teot puhuvat.
Teot puhuvat jopa sanoja voimakkaammin.
Tekomme voivat edesauttaa ihmisiä parantumaan.
Onko ihmisten mukaansaaminen työhösi helppoa Suomessa?
Haluavatko he auttaa?
Kyllä. Luulen, että olen armoitettu saamaan ihmisiä ympärilleni,-
sekä suomalaisia että maahanmuuttajia.
Toimintoihimme kansainvälisessä kristillisessä keskuksessamme,-
niin koulutuksellisiin, sosiaalisiin kuin sielunhoidollisiin,-
yritän saada mukaan ihmisiä eri maista.
Siitä on muodostunut ikäänkuin koti, yhteisö keskuuteemme,-
johon ihmiset tulevat.
Joten todellakin ystävyys on -
yksi tärkeimmistä asioista. -Kyllä, yksi niistä.
Maahanmuuttajan ystävänä oleminen auttaa sisintä parantumaan.
Se myös pyyhkii pois käsityksiä,-
mitä maahanmuuttajilla on aluksi saattanut olla.
Uskovan ihmisen teot voivat muuttaa paljon.
Voi olla ystävänä, kutsua kotiinsa,-
tarjota käytännön apua tai viedä ulos.
Täällä on paljon kauniita saaria.
Voit viedä jonkun sinne tai kertoa niistä.
Se on virkistävää vaihtelua.
Ajatellaanpa nyt käytännöllisesti tätä hienoa ehdotustasi.
Mitä sanoisit jollekin, joka haluaisi viedä jonkun sinne,-
mutta on arka tekemään niin,-
minkä neuvon antaisit?
Siis suomalaiselle? -Niin. -Joka on arka...
Jos joku haluaa auttaa, toimia Raamatun asenteen mukaan,-
olla ystävällinen,-
mutta on arka, pelokas viemään jonkun ventovieraan saarelle.
Meillä on kultainen sääntö:
Tee toisille, mitä toivoisit itsellesi tehtävän.
Monet ovat arkoja,-
mutta jos kuitenkin haluaa auttaa,-
voi tehdä sen järjestön tai seurakunnan kautta,-
joilla on ulkomaalaistyötä.
Aran ei tarvitse tehdä sitä yksin, vaan jonkun avoimemman kanssa.
Voitte tehdä sitä yhdessä ja ystävyydet voi rakentua vähitellen.
Kun Mooses oli kerran arka puhumaan,-
Herra pyysi Aaronia avuksi.
Se helpotti paineita.
Tätä voi tehdä yksin, mutta tukea saa myös.
Toinen voi rohkaista sinua tässä.
Maahanmuuttajan on hyvä tietää henkilön olevan arka,-
joka tekee tuttavuutta hiljalleen.
Voiko esimerkiksi sinuun ottaa yhteyttä -
kansainväliseen seurakuntaan,-
jos on halukas auttamaan,-
tekemään hommia?
Se on erittäin tervetullutta! Sitä tarvitaan todella,-
sillä ihmisiä tulee eri maista ja taustoista.
He tarvitsevat tukea.
Luuletko, että ystävän tarve on suurempi kuin rahan?
Mielenkiintoista, sillä kaikessa tuntuu olevan kyse rahasta.
En kuitenkaan kehota ystävänä antamaan aina rahaa.
Ystävänä voit opettaa tai auttaa toista selviytymään itse.
Tarkoitus ei ole tehdä henkilö riippuvaiseksi itsestäsi,-
vaan auttaa alkuun,-
auttaa pääsemään mukaan tähän systeemiin.
Joten...
Kaikki eivät edes pysty antamaan rahaa,-
mutta kaikille on annettu lahjoja ja kykyjä.
Niitä voi käyttää eri tavoin.
Raha on yksi avustuskeino, mutta mielestäni -
se ei saa olla tärkein.
Sinulla saattaa olla kyky rohkaista toisia.
Ehkä pidät laulamisesta -
tai luonnossa liikkumisesta.
Kykyjä on erilaisia. Ehkä pidät ruuanlaitosta.
Tai koristelusta.
Voimme tehdä monenlaista toisillemme siinä mielessä,-
jakaa Herran meille antamia lahjoja.
Eli kuten sanonta kuuluu:
"Rakkaus löytää aina keinon".
Se löytää sen aina, kyllä.
Kiitos mukanaolostasi ohjelmassa kertoen tärkeästä työstäsi.
Toivotan Jumalan siunausta ja tarpeittesi täyttymistä!
Raamatun näkökulmastakin tämä on elintärkeää työtä.
Joten siunausta! -Kiitos, ilo oli puolellani.
Suomennos: Tiina-Maria Aarnio