CAFÉ BIBELN
Välkommen igen till Café Bibeln!
Min gäst är teol dr och docent Juha Ahvio, välkommen! - Tack!
Du medverkar i två nyutkomna böcker.
Den ena är "Reformationens bekännelser" -
som består av flera bekännelser från reformationstiden.
De har översatts till finska av kända teologer -
och du har här översatt den skotska bekännelsen.
Du har också översatt och utgivit "Heidelbergs katekes" -
som du försett med ett förord på 80 sidor.
Kan du placera katekesen i sitt historiska sammanhang?
Den utgavs år 1563 i den tyska staden Heidelberg i Pfalz.
Det är reformationens viktigaste lärobok i kristen tro.
Den har haft världsvid betydelse i 500 år -
och är den viktigaste reformerta bekännelseskriften i Finland.
Den evangeliska reformationens teologi framställs enkelt -
i katekesform med 181 frågor och svar -
som går igenom det centrala i trosläran.
- Till skillnad från vad man ofta tänker -
var tron i stort sett gemensam för alla reformatorer.
- Ja reformatorerna i Schweiz, Tyskland, Pfalz och Frankrike -
hade alla samma grundsyn.
Jag tänker på Luther, Calvin, Zwingli -
och Heidelbergs reformator Martin Butzer i Strasbourg.
De var alla bibeltrogna äkta "augustiner" -
för att använda en teologisk term.
I föregående program talade vi om tre saker -
som man enligt katekesen måste veta -
för att leva saligt och bli frälst.
Den första var att veta hur stor min synd och uselhet är.
Då talade vi om att människan är skapad av Gud -
och att Gud därför har rätt att sätta gränser.
Sedan har människan självförvållat avfallit -
och förstört sin förmåga att göra det goda.
- Hon gjorde det självmant och får själv stå för följderna.
- Vi är därför i en allvarlig situation.
Vi har avfallit och är underkastade Guds rättfärdiga dom -
men vi kan inte frälsa oss själva -
utan vi måste bli friköpta.
Vilket är det andra vi bör veta.
Då vi enligt Guds dom förtjänat ett timligt och evigt straff -
hur kan vi undgå det och på nytt få del av Guds nåd?
- Det sker bara på Guds initiativ, Gud måste göra frälsningen möjlig.
Det sker endast om vi genom tron förenas med Kristus, Guds Son -
och det Han gjort för oss. Här är Guds hela frälsningsplan -
som kungjordes i paradiset -
att kvinnans säd, Kristus, skulle krossa djävulens verk -
och också lösa skuldproblemet som människan själv försatt sig i.
- Och för Guds rättfärdighets och rättvisas skull -
måste vi antingen själva, vilket vi inte kan -
eller genom någon annan betala Honom ersättning för våra synder.
Vi behöver försoning. - Det är fråga om en skuld.
Vi står i skuld när det gäller att uppfylla Guds rättfärdiga lag.
Lagen fordrar det, fast vi inte kan då vi är skapade varelser.
Också i affärsvärlden står skulden kvar -
fast man inte kan betala.
Då måste man låna av någon eller få någon annan att betala.
När det gäller synden har vi inte förmåga att betala -
och av naturen har vi inte heller lust att göra det.
Vi måste ta till något annat.
- Katekesen frågar och svarar:
"Kan vi själva betala denna ersättningen? I inget fall.
Tvärtom förökar vi dagligen vår skuld.
- Vi är skyldiga till Adams fall för han representerade oss -
och dagligen ökar vi vår skuldbörda genom våra gärningar.
Det växer ränta på synden hela tiden.
Synden växer också genom våra egna religiösa försök -
att göra oss fromma och förbättra oss själva andligen.
En falsk religiositet ökar människans skuldbörda -
och bara fördjupar hennes fördärvliga tillstånd.
- Situationen påminner om -
då vi hade ekonomisk depression i Finland -
och människor blev skuldsatta.
Då de inte kunde betala växte räntan skyhög.
- Ja för oss har skulden också vuxit skyhög.
Vi kan inte själva betala utan måste ty oss till någon -
som betalar för oss.
- Katekesen går vidare steg för steg. Nästa fråga lyder:
Kan någon enda skapad varelse betala ersättning för oss?
- Svaret är nej, en skapad varelse kan inte göra det.
Om man försyndat sig mot den Allsmäktige -
fordras det mycket för att sona det.
En skapad varelse, en människa kan inte göra det.
Hon har avfallit och saknar förmågan.
- Frågan är då: En hurudan medlare och återlösare behöver vi?
- Ja det är en nyckelfråga.
Den som kan betala priset för oss i vårt ställe -
måste vara en sann människa.
En människa har avfallit och en människa köps fri.
Återlösaren måste också vara sann Gud -
för att kunna göra det en skapad varelse inte kan.
Det Han gör för människorna -
måste Han göra som skapad människa.
Det är nyckeln till undervisningen i Bibeln och till Nya Testamentet.
Vi behöver en förmedlare som är fullkomlig och sann Gud -
och samtidigt en fullkomlig och sann människa -
sådan som hon är, skapad av Gud.
Medlaren får inte heller vara en syndig människa.
Det måste vara någon som är sann människa utan synd -
och ändå samtidigt Gud.
- Om det här talade Anselm mycket klart.
- Ja den här medeltida teologen utformade försoningsläran.
Han förklarade mycket noggrant varför Guds Son -
måste bli kött, bli människa -
vilket är den kristna trons grundpelare.
Bibeln säger att Guds Son blev människa.
Det här grundar sig på att Gud är treenig -
Han förekommer som tre personer -
av vilka den andra personen kunde bli människa -
förena sin fullkomliga gudomliga natur -
med en begränsad människonatur i en person -
och verka som Guds son med denna natur bland människorna.
Det var inte bara en kamouflagedräkt.
Han var på riktigt en människa, men utan synd.
Han föddes av en jungfru och levde ett sant mänskligt liv.
Han visste och vet vad det är att vara människa.
Han gjorde det här för människorna.
Som Guds Son kommen som människa lyckades Han -
där Adam i begynnelsen misslyckades.
Paulus talar om den förste och den andre Adam -
Adam som historisk person i paradiset -
och Guds Son Kristus kommen som människa.
Vi har en enda människa i kosmos historia -
som verkligen fullföljt Guds lag.
Men det är gudsmänniskan, inte Guds inkarnerade Son.
En äkta människa har uppfyllt lagens krav, priset har betalats -
genom medlaren Kristus gärning -
för den fallna människan.
- Sedan frågar katekesen: -
Vem är medlaren som är både sann Gud och sann rättfärdig människa?
Och svarar: Jesus Kristus -
som getts oss till fullkomlig frälsning och rättfärdighet.
- Det betyder att Han gör två saker.
Man talar om Hans passiva lydnad.
Han avtjänade det lagenliga straff -
som tillkommer varje fallen människa.
Enligt katekesen led Han helvetets kval för oss.
Han gjorde det på korset.
Kvalitetsmässigt upplevde Han helvetets kval på korset -
för det fallna människosläktet.
Då uppfylldes Guds rättfärdighet.
Guds vrede drabbade Honom i stället för de fallna människorna.
Därför är påskens händelser så dramatiska -
för det handlar om så väldigt stora verkligheter.
På Kristus lades all rättfärdig vrede som var riktad mot synden.
Men rättfärdigheten har nu fullbordats.
Samtidigt har Kristus med Sitt fullkomliga liv -
genom aktiv lydnad uppfyllt Guds lag.
Han har lidit straffet och uppfyllt det som Adam inte kunde.
Det här är nu lösesumman, den försoning som finns.
Kristus, Guds Son är medlaren som gjort detta för oss -
av egen fri vilja -
enligt den treenige Gudens ursprungliga plan.
- Är det så att Jesus i dubbel mening garanterar vår frälsning: -
Både genom att ta på sig vårt straff -
och genom att leva så som vi borde ha levat?
- Ja det är väsentligt för katekesens tredje del -
som handlar om att leva i tacksamhet.
Vi får vara tacksamma för att vi i tro fått ta emot frälsningen.
Inte av egen kraft utan för att Kristus uppfyllt lagen -
genom att leva ett liv i lydnad i vårt ställe.
Inte heller i helgelsen förlitar vi oss på oss själva -
utan på Kristi helgelse och Hans rättfärdighet.
- Så frågas här: Hur vet du detta?
Och svaret är: Genom det heliga evangeliet -
som Gud i begynnelsen kungjort i paradiset enligt 1 Mos 3:15 -
där det talas om att krossa ormens huvud.
Sedan sägs det att Han låtit patriarker och profeter -
förkunna evangelium och låtit lagenliga offer -
och andra ceremonier -
verka som sinnebilder och förebilder för evangeliet.
Det är Gamla Testamentet. Sedan sägs -
att Han till sist lät evangeliet fullbordas genom Sin älskade Son.
Vi känner till frälsningen och och den har förkunnats för oss -
redan i Gamla Testamentet och senare i Nya Testamentet.
- Här framförs den evangeliska bibeltolkningens två huvudlinjer.
Frälsningshistorien framskrider både i historien och tiden.
Därför är det viktigt för den kristna tron -
att de historiska händelserna är sanna.
Frälsningshistorien börjar i paradiset och fortsätter genom GT -
och Kristus står hela tiden i centrum.
Det här är en viktig analogi.
Vi utgår från att Bibelns centrum är Kristus.
Det är inte bara ett romantiskt talesätt.
På GT:s tid trodde man på Kristus i form av förebilder och symboler -
medan man väntade på den kommande frälsningsgärningen.
Av den orsaken var GT:s offer på sin tid -
lagenliga nådemedel för dem som tog emot dem i tro.
Tron var mycket evangelisk redan då.
- Och Kristus är Bibelns sammanhållande centrum.
Vi går över till den praktiska frågan -
om hur vi tillämpar det här.
Det frågas: Blir alltså alla människor som fallit genom Adam -
saliga genom Kristus?
Svaret är: Nej, bara de som genom tron förenas med Kristus -
och som tar emot alla Hans goda verk.
- Ja det är inte någon automatik.
Det gäller dem som i tro förenar sig med Jesus.
Enligt katekesen måste man ha en viss kunskap om frälsningen -
för att tron ska få rätt inriktning.
Men trons natur är förtröstan och därför är den passiv -
och inte ett aktivt uppfyllande av lagen.
Tron är inte ett krav för att uppfylla lagen -
men ett nödvändigt medel för att kunna ta emot Kristi gåva.
Och det här medlet är en gåva, det kan inte förtjänas.
Det finns ingen annan möjlighet -
att få gemenskap med Kristus än genom tron -
som Guds Ande enligt Bibeln verkar i oss.
- Nästa fråga och svar: Vad är verklig tro?
Det är inte bara att jag håller för sant vad Gud säger i Sitt Ord -
utan en hjärtats förtröstan att både jag och andra -
som gåva av Gud fått syndernas förlåtelse -
och evig rättfärdighet och salighet enbart av nåd för Kristi skull.
- Det är fint definierat i katekesen.
Tron tar fasta på löftet om nåd i Kristus.
Det är trons kärna.
Vi har inte ett nådeslöfte i Kristus -
om inte frälsningshistorien, i Bibeln är sann.
Man kan inte särskilja hjärtats tillit från historiska fakta.
Till tron hör också att kunna lita på vissa fakta.
Sanna fakta är inte självändamål, men ger oss tillit.
- Det här är intressant och aktuellt -
för just nu anser flera kända teologer i Finland -
att man inte behöver ta bokstavligt den trosbekännelsen -
som vi läser i kyrkan: "Vi tror på Gud Fader -
allsmäktig, himmelens och jordens skapare..."
1500-talets kristna som levde i traditionen -
från Jesus, apostlarna och urkyrkan sade så här: -
Vad ska den kristne tro?
Allt som lovas oss i evangelierna -
och som vår trosbekännelse i koncentrerad form lär oss.
Och så kommer den här apostoliska trosbekännelsen.
- Trosbekännelsen är kyrkans gamla historiska symbol -
som härleder sig från urkyrkans dopbekännelse.
Den är en kort definition på äkta kristen tro.
Den kristna kyrkan har alltid stött sig på den.
Om någon idag säger att man inte behöver tro på den -
är det en personlig åsikt -
som ställer personen utanför den historiska kristna kyrkan -
för enligt denna är ingen kompetent att säga -
att trosbekännelsen inte stämmer i sak eller historiskt.
Människor har rätt att ifrågasätta -
men de ställer sig då utanför den historiska kristenheten.
Borta är skapelse, avfall och lag men också det kristna evangeliet.
Evangeliet är inte någon psykologisk lugnande fras -
eller att vi ska vara goda mot varandra.
Det är inte fel att vara god men det är inte evangelium.
Evangeliet förkunnar nåden i Kristus -
för oss som fallna varelser -
inte för oss som otillräckliga människor.
Nu talar vi om skuldproblemet, det är något annat.
Där hjälper bara Kristi försoningsverk och nåd.
Det förutsätter ett historiskt kristet synsätt -
som är förknippat med geografiska områden, platser och människor.
Här inverkar också hur vi ställer oss till Bibelns tillblivelse.
Allt inverkar, för Bibeln är i sig själv ett nådemedel -
som förmedlar frälsning.
Det är väsentligt för frälsningsläran -
att det historiska materialet i Bibeln är sant.
För det angår Jesu person och på Honom beror evangeliet.
Den kristna församlingen i hela världen har varit ense om detta.
Det är en historiskt kristen syn.
Om någon vill ställa sig utanför den tron -
tycks det vara möjligt -
men man kan inte gå och påstå -
att det är en kristen syn.
- Om vi skulle ta upp några saker som ofta ifrågasätts idag, t ex:
"... avlad av den Helige Ande, född av jungfrun Maria..."
När det frågas i katekesen vad det betyder, är svaret: -
Den evige Gudens Son som är och förblir sann Gud -
har genom den Helige Andes verk -
tagit skepnaden av en sann människa -
av jungfru Marias kött och blod -
så att Han är en sann ättling av David -
i allt lik sina bröder men utan synd.
Och det här förbinds med...
Så frågas det vad du har för nytta av jungfrufödseln.
Han är vår medlare som med sin skuldfrihet och helighet -
döljer för Guds ögon mina synder som jag levat i.
Detaljen i trosbekännelsen om att Han var avlad av den helige Ande -
och född av jungfru Maria är en del av frälsningsgrunden -
som man inte kan utelämna utan att omintetgöra den kristna tron.
- Ett indirekt bevis är den romersk-katolska Mariakulten -
som visserligen är en villfarelse men som grundar sig på -
att man inom kyrkan framhävt att Jesus föddes just så här.
Mariakulten ville understryka att Jesu födelse var speciell.
Läran om Marias person utvecklades i fel riktning -
men behovet att formulera läran -
visar att man allmänt trott -
att evangeliernas framställning av Jesu födelse -
är historiskt sann.
Det är en historiskt kristen syn och man har förstått -
att jungfrufödseln är förbunden med frälsningshistorien.
- Vi läser vidare och märker att allt är viktigt: -
Vad betyder det att lida, varför led Han?
Varför led Han just under Pontius Pilatus tid?
Varför korsfästes Han?
Om de här sakerna inte är historiskt sanna -
finns det inte någon frälsningsgrund.
För tvärt emot allmän religiös uppfattning -
är det inget som kommer från mig -
utan endast Kristi fullbordade verk.
- Vi får inte glömma att det också på den tidiga kyrkans tid -
fanns de som ifrågasatte att trosbekännelsens utsagor -
var historiskt sanna.
Gnostikerna lärde att timlig historia angående tid och plats -
inte hade någon betydelse för tron.
Den kristna kyrkan gick emot detta påståenden.
Gnostikerna hade en annan Kristus.
Inställningen till historien och trosbekännelsen skiljde dem åt.
Redan då när kyrkan blev utmanad i fråga om -
trosbekännelsens historiska och bokstavliga sanning -
tog man ställning för -
att de historiska händelserna i Bibeln var sanna.
Man ansåg det för kristen tro. Om någon ifrågasätter det här -
upprepar han bara en villolära.
Gamla villoläror återuppstår och har idag sina anhängare.
Sådana anhängare fanns också då inom kyrkan.
Minns att Bibeln talar om Antikrist -
i fråga om falska profeter inom kyrkan.
"Från oss har de utgått, men de hörde aldrig till oss." -
sägs det om Antikrist i 1 Joh. 2:19.
Vi är i samma situation -
men den kristna kyrkan har tagit ställning i frågan: -
Trosbekännelsen ska förstås bokstavligt.
Den återspeglar Bibelns tro.
Den apostoliska trosbekännelsen är här i katekesen -
för att den anses representera vad Bibeln lär.
Det är inte någon tradition utan ett koncentrat av Bibelns lära.
Genom att bekänna den visade man att man trodde på allt i Bibeln.
Jag tror på allt som står i den heliga Bibeln -
och därför kan jag avvisa alla gamla villoläror som serveras.
Tack teol dr, docent Juha Ahvio att du kom hit.
Jag rekommenderar er att läsa -
dessa gamla goda trosbekännelser som visar -
att också vi står i samma tradition så att vi inte förirrar oss -
i något som inte längre är kristen tro.
Förutom Juhas bok -
finns också den nya boken "Reformationens bekännelser".
Ha en välsignad vecka -
och låt oss hålla fast vid den tro vi fått som frälser oss -
genom Kristi fullbordade verk och Hans person.
Vi ses igen nästa vecka i Café Bibeln.
Översättning: Anneka Eklund