o
Tervetuloa Cafe Raamatun pariin.
Vieraanani tänään on laulaja ja lauluntekijä Nina Åström. Tervetuloa.
- Kiitos. - Olet kirjoittanut paljon lauluja elämäsi aikana.
Sinulta on jälleen ilmestynyt uusi levy: "The Way We Are".
Onko sydämelläsi ollut jotain erityistä, -
mitä olet levysi kautta halunnut jakaa?
Kyllä. Sitä haluaa jakaa jotakin, kun kirjoittaa lauluja.
Ehkä levyn nimi " The Way We Are" sisältää jo monia asioita.
Olen katsonut sitä, millainen minä olen, millaisia ihmiset ympärilläni.
Millainen ihmiskunta on ja millaisia me olemme yksilöinä.
Tällaisia me olemme.
Tällaisia haluaisimme olla, mutta tälläisia olemme.
Jotakin tämän tyyppistä. Tämä on hyvin avoin otsikko.
Se kertoo meistä.
Yksi levyn kappaleista on todella hieno.
Kappaleen nimi on: Where are all the women?
Englanniksi kappale menee näin: Where are all the women?
Where are all the men?
Looking for my daughters, for my long gone sons.
Kerrot tästä asioista, jotka ovat hyvin ajankohtaisia.
Myös asioista, jotka ovat vaikeita meidän aikanamme.
Ihmiset ovat poissa. Ihmetellään, kuka minä olen.
Kuka minä oikeastaan olen?
On paljon kuvia ja malleja. Paljon ulkoisia asioita.
Mutta kuka minä oikeastaan olen.
Luulen, että se on sitä, kun meidät määritellään ihmisiksi -
suhteessa johonkin toiseen.
Me olemme ainutkertaisia yksilöitä.
Itsenämme olemme arvokkaita, en tarkoita ettemme olisi sitä.
Mutta ihmisenä meidät määritellään suhteessa toiseen henkilöön.
Me saamme identiteettimme jo pieninä lapsina, vauvoina.
Koko ajan sitä heijastetaan ihmisen silmistä.
Kun vauva syntyy, isä ja äiti ovat siinä. Saa käsityksen siitä kuka on.
Jos kasvaisi vakuumissa. Se ei ole mahdollista, mutta teoriassa.
Vakuumissa ihmisestä ei tulisi sitä ihmistä, miksi hänet on tarkoitettu.
Pohjimmiltaan näen, että mitä me olemme,
määrittää suhteemme Jumalaan.
Jeesuksen silmiin, Jumalan kasvoihin.
Jos haluamme tietää keitä olemme,
meidän pitää tietää kenelle kuulumme.
Näin on myös ihmisten välisissä suhteissa, kun sanot, että -
meidät määritellään suhteessa toisiin ihmisiin.
Meille kaikille on selvää, että elämme hyvin rikkinäistä aikaa.
Esimerkiksi lapset elävät välillä siellä ja täällä.
He ovat sen ja sen lapsia. Heidän täytyy muuttaa usein.
He kokevat, että tukipilarit heidän elämässään ovat menneet erilleen.
Isä ja äiti jättävät toisensa.
Asun muutamia viikkoja isän luona tai viikonloppuja.
Kirjoitat myös syvällisemmin näin: You got rid of your King.
You told me to leave. You told me to leave you alone -
but now you are so alone.
Käännös tälle: Te halusitte hankkiutua eroon Kuninkaastanne.
Te käskitte.. Siis tässä on kuningas, joka puhuu? - Kyllä.
..minun lähteä, jättää teidät rauhaan. Mutta nyt te olette niin yksin.
Tämä kertoo jopa aikojen alusta, syntiin lankeemuksesta.
Ajattelimme, että me kyllä selviämme tästä.
Älä sekaannu tähän Jumala, me selviämme tästä.
Tulos tästä oli, että olimme aivan yksin.
Ei mennyt niin kuin luulimme. Uskoimme, että olisi käynyt toisin.
Huomaamme nyt, että meitä on petetty.
Saatana on pettänyt meidät.
Nyt yritämme sitten keksiä miten..
Jotkut ajattelevat, että meidän pitäisi mennä takaisin Jumalan luo.
Jotkut tietävät, että meidän pitäisi mennä takaisin, mutta minne.
Jotakin puuttuu. Koko ajan on tietty tunne, että jotakin puuttuu.
Näin ei pitäisi olla.
Ei voi olla vain tämä maailma, minkä me näemme.
Mutta ei oikein tiedetä, että mikä se on.
Meidät on luotu ihmisiksi ja olemaan yhteydessä Kuninkaaseen, Jumalaan.
Jos emme ole, niin jotakin puuttuu.
Ihmettelemme vain, että mitä tapahtuu.
Onko tässä samaa kuin kahden ihmisenkin välillä?
Ei riitä, että toinen ihminen on siinä.
Voi tuntea vieraantuneisuutta, vaikka on jengissä tai kaksistaan.
Sinä et ole oma itsesi sen toisen kanssa.
Sama asia Jumalan kanssa. Ei riitä, että tietää Hänen olevan olemassa.
Mutta Hän ei merkitse minulle mitään.
Suurin osa meistä tietää, että Hän on olemassa.
Mutta kuitenkin, mitä se auttaa? Ei se paljoa lämmitä.
Tunnemme kuilun. Kaikki mitä Hän on, mitä Hän voi tarjota, on luonut.
Meidän välissämme on kuilu. Se on meidän kapinamme.
Se, kun sanomme: Minä menen. Haluan olla rauhassa.
Siis synti ja ylpeys.
Tämä kuilu on olemassa.
Jumala on kuitenkin vielä tehnyt jotakin.
Hyvä on, uusi yritys. Minä lähetän Jeesuksen.
Minä maksan velan, jonka olette ottaneet.
Minä maksan sen. Tarjoan teille taas uudestaan. Se on kuin silta.
Edelleen on kyse meidän vapaasta tahdostamme.
Haluanko mennä siltaa pitkin sanoen: Minä haluan Sinuun yhteyden, Jumala.
Mielenkiintoista tässä on se, että ketä vastaan on rikottu, -
tekee aloitteen suhteen rakentamiseen.
Tämä ei ole tavallista ihmisten kesken.
Jos joku on sinua loukannut, niin sinä et tule kosto mielessäsi.
Sinä tulet uudistamaan suhdetta.
Ajattelen poikaani, kun hän oli pieni. Kerran hän oli tehnyt jotakin.
Käskin hänen seisoa paikallaan hetken aikaa erillään.
Hän kääntyi ja kysyi: Emmekö voisi sopia tätä?
Hänellä oli tahto saada pois paha olo.
Tunne siitä, ettei kaikki ole hyvin isän ja pojan välillä.
Mielenkiintoista. Jos olisin Jumala, -
minulla olisi tuhat muuta tapaa käsitellä ihmiskuntaa.
Muuta kuin mitä Hän teki.
Hänellä ei ollut mitään syytä tehdä sitä.
Maksaa sellainen hinta!
Hän loi ensiksi ihmisen, että Hänellä olisi rakkaussuhde ihmiseen.
Sitten Hän antoi ihmiselle vapaan tahdon.
Se kuuluu yhteen rakkauden kanssa.
Rakkautta ei voi saada pakolla. Se ei ole rakkautta.
Hän otti suuren riskin. Hän loi ihmisen vapaalla tahdolla.
Se meni miten meni. Sitten Hän otti vielä toisen riskin.
Hän teki odottamattoman teon. Hän antoi ainoan poikansa.
Hän maksoi kaiken velan. Hänen ei olisi tarvinnut tehdä tätä.
Yhä on kyseessä vapaa tahto.
Hän ei sano: Nyt olen tehnyt niin paljon ja sinä otat tämän vastaan.
Näin minä tekisin.
Yhä Hän sanoo: Sinä saat tämän. Kaikki on valmiina.
Silti me saatamme sanoa: Minä kuule selviän ihan itse tästä.
Se on niin naurettavaa ja samalla tiedän, että teen itse niin.
Joka päivä. Vaikka olen kristitty, voi asenteeni olla tällainen.
Käännän selkäni Jumalalle tai sanon selviäväni ihan itse.
Sitten tajuan. Hän kutsuu minua koko ajan ja minä tajuan -
Minä tarvitsen sinua. En voi elää ilman sinua.
Sinulla on täällä lause, jossa kerrot: On niin paljon ääniä, jotka -
hämmentävät ihmisen. Jotka johtavat harhaan.
Ei se ole vain niin, että sanon Jumalalle ei ja olen sitten siinä.
Sitten tulevat muut äänet, jotka määrittävät uudestaan kuka olen.
Nykyisin ihmiset saavat paljon vaikutteita myös median kautta.
Alussa oli yksi ääni, mikä oli saatanan ääni.
Sitten on se, mikä on sydämessäni, se kapinallisuus.
Sitten on toiset ihmiset.
Välillä on vaikeaa tietää, mikä on mikäkin ääni.
Se on äänien sekamelskaa.
Joskus ne kuulostavat tosi hyviltä. Ne ovat puolitotuuksia.
On helppoa antaa jonkun toisen määritellä sinut.
Täytyy olla varovainen. Oletko kokenut, että jotkut muut voimat -
yhteiskunnassa tai kulttuurissa, haluavat määritellä sinut naisena?
Tai muusikkona ja niin edespäin? Haluavat, että olisit tietynlainen?
-Ehdottomasti. - Ne haluavat, että teet asioita tietyllä tavalla?
Lopulta huomaat, ettei tämä puku sovi minulle.
Tätä on hyvin monella tasolla.
Yksi on sukupuoli tietysti ja sitten on kaikkea mahdollista.
Huomaan, että joskus menen mukaan. Juu, näinhän tämä menee.
Joskus ne ovat niin pinttyneitä ja tulevat kaukaa menneisyydestä.
Melkein äidinmaidosta. Tai varhaisista vuosista.
Luulee, että asia on aina ollut näin tai se on totta.
Olen kuitenkin huomannut, että pysyn itsenäni, Ninana, -
vain kun olen lähellä Jeesusta.
Olla..nyt puhun vain itsestäni. Olla Nina, se on todellista.
Tämä on oikeasti se tarkoitus, että olisin itseni.
Se tapahtuu kun opin tuntemaan Jeesusta enemmän.
Minun identiteettini määritellään suhteessa Häneen.
Hän tietää paremmin kuin minä itse, kuka minä olen.
Hän tiesi minut kun synnyin ja tietää tulevaisuuteni.
Luulemme, että se on sellaista outoa ihmisille, Jeesus ja Jumala.
Tämä on mielenkiintoista. Tämä tarkoittaa..
Viimeisessä lauseessasi on: Where is a rock that is solid?
Missä on kallio, mikä on kestävä?
Tässä ajassa ajatus on se, ettei elämässäni saa olla -
suurta, vakaata kalliota, siis Jumalaa -
vaan minä itse määritän itseni yksinäni.
Kristinusko on hyvin radikaalia.
Se sanoo: Sitä et valitettavasti voi tehdä.
Silloin ympärilläsi on vain ääniä. Olet niiden kopio.
Sinä olet sitä, mikä tulee sisimmästäsi. Se on myös vinoutunut.
Sitä paitsi se muuttuu koko ajan.
Nyt sinun pitää olla tälläinen ja loppu vuosi tuollainen.
Mikä oli oikeaa ja hienoa kymmenen vuotta sitten, on päin mäntyä tänään.
Se on melkein kiellettyä tänään tai onkin sitä.
Yleensäkin mielestäni ei edes puhuta siitä, mikä on hyvää ja oikeaa.
Puhutaan, mikä on modernia tai ei. Ne ovat suhteellisia asioita.
Joku on oikeaa ja totta tai sitten ei ole.
Mutta ei niin, että sata vuotta sitten se oli hyvä, muttei nyt.
Mielestäni.. jos nyt voi käyttää tätä sanaa.. se on aika vanhanaikaista.
Se, mikä on totta. Ei se ole vain totta, että sanoo totuuden.
On totta, että tämä pöytä on tässä.
En tarkoita ainoastaan tälläista totuutta.
Tarkoitan, että se on oikein ja totta. Koko ajan.
Huolimatta siitä, mikä aika on tai keitä ihmiset ovat.
On ihmeellistä, ettemme huomaa sitä.
Me elämme tietyssä ajassa.
Sanotaan, että jonkun asian pitää olla tietyllä tavalla.
Kaikkien pitää olla tällaisia.Et saa ajatella noin tai olla tuollainen.
Sitten kaikki vain romahtaa.
Sitten kaikki sanovat, miten se kaikki olikin ihan kauheaa.
Samaan aikaan olemme jo täysillä mukana jossakin uudessa.
- Se on jotakin muuta..Aivan. - Joku sanoo: En halua olla mukana.
Haluan olla minä. Haluan elää niin kuin koen oikeaksi.
Heti kohtaa semmoista..
Täytyy koko ajan tuntea olonsa turvalliseksi yleisessä ajattelussa.
Samaan aikaan kaikki myöntävät, että kaikki sortuu yhä uudestaan.
Luovumme siitä ja otamme uuden sitten tilalle.
Raamattu puhuu epäjumalista. -Kyllä. Siitä tulee helposti sitä.
Se, mihin laitamme luottamuksemme. Epäjumala on se, mihin luotamme.
Käytän yleensä sanaa luottamus. Ymmärrän sen sanan paremmin.
Kun joudun oikeasti ongelmiin. Mihin laitan silloin luottamukseni?
Kallio... Jeesus on kallio. Armo kantaa minua.
En voi itse kantaa itseäni. Voin levätä kalliolla.
Sen pitää olla niin vakaa, että se kantaa minut elämäni läpi.
Huolimatta siitä, mitä tapahtuu.
Sen pitää kantaa minut myös kuoleman läpi.
En voi laittaa luottamustani.. en ainakaan rahaan.
Raha tulee ja menee.
Ei siihenkään, että olen terve.
Sekin tulee ja menee. Ja lopulta me varmasti menetämme sen.
Usein ihmiset sanovat, että kun vain on terve.
Ei sekään ole totta, koska monet eivät ole terveitä.
Sanot, että lopulta me menetämme sen.
En voi luottaa sellaiseen, mikä pettää minut silloin, -
kun tarvitsen sitä eniten. Nimittäin kuoleman edessä.
Juuri näin. Ei vain, että nyt tulee kuolema, mitä minä teen?
Jos ajatellaan, että tässä on elämä. Tässä kuolema ja kuoleman jälkeen.
Kallio on tässä. Koko ajan. Se ei häviä mihinkään.
Jos tiedän, että minulla on sellainen kallio.
On paljon seurauksia, mutta yksi on, ettei minun tarvitse pelätä.
Minä olen vapaa.
Jeesus on tämä kallio.
Meidän pitää olla Jumalan kuvia.
Kuten yksi lauluista kertoo. Ensimmäinen kappale.
Images of God. Meidät on luotu Jumalan kuviksi.
Meidän pitää olla sitä. Kun minä olen minä.
Hän on kallio ja minä olen Hänen kuvansa.
Mitä tämä sinulle merkitsee, olla Nina Åström, Jumalan kuva?
Olen arvokas. Ensinnäkin siksi, että minut on luotu Jumalan kuvaksi.
Se on antanut minulle valtavan arvon.
Kukaan ei voi sanoa minulle, saa sanoa minulle tai muillekaan, -
sinun arvosi riippuu, kuinka taitava, terve tai muuta olet.
Toiseksi olen arvokas, koska Jeesus on maksanut minusta suuren hinnan.
Arvo. On kiva, jos olen taitava ja voin tehdä hyviä asioita.
Arvo on sitä, että Hän on minut kerran tehnyt.
Hän on ajatellut: Tälläinen Nina on.
Sitten teen Leifin. Leifistä tulee tällainen.
Se on hienoa. Jos aina ymmärrän sitä, mutta se on hienoa.
Silloin se on Hän, suuri taiteilija, joka on meidät luonut.
Hänellä on oikeus ja Hän voi määritellä meidät.
Tästä sinä laulat, ettei meidän tule kuunnella muita ääniä.
Ne eivät tiedä kuka minä olen.
Mitä voi sanoa, jos ei tiedä?
Sitten on se todellisuus, että meidät on luotu Jumalan kuviksi.
Me olemme arvokkaita. Jumala määrittelee meidät.
Mutta nyt, kuten olemme puhuneet, se on mennyt rikki.
Me olemme kapinoineet. Olemme sanoneet Kuninkaalle: -
Jätä minut rauhaan. Haluan olla yksin.
Hän ei pakota vaan perääntyy.
Sitten koen, että nyt meni täysin pieleen.
Minne minä menen käytännössä? Mitä voin tehdä kun koen...
Tiedän, että olen Jumalan kuva. Haluan olla Jumalan lapsi.
Haluan elää Hänen yhteydessään ja kasvaa aidon kuvan kaltaiseksi.
Mutta huomaan, että tämä pimeä, mikä on mennyt rikki, -
tämä syntinen olemus on jäljellä.
Ajattelen kahta englannin kielistä sanaa: Second chance.
God of second chance.
Meillä on toinen mahdollisuus.
Pimeys on olemassa ja kaikki se rikkinäinen.
Voi olla niin rikkinäistä.
Se voi olla melkein kuin helvettiä.
Se voi olla niin rikkinäistä.
Mutta on olemassa toinen mahdollisuus.
Juuri sen Jumala antoi.
Kaikki meni pieleen, mutta minä annan toisen mahdollisuuden.
Et voi ottaa itseäsi niskasta kiinni.
Voit tehdä jotakin, mikä on kivaa.
Mutta se ei toimi pidemmän päälle. Et voi itseäsi kantaa.
Minä kannan sinua. Anna Minun tehdä se.
Ainut mitä me voimme tehdä, on lopettaa vastusteleminen.
Emme voi tehdä paljoa muuta. Ok, minä annan periksi.
Tässä olen, ota minut.
Sinulla on tässä kappale: Call my name.
Kappale puhuu takaisin tulemisesta.
Sinä saat tulla takaisin kerta toisensa jälkeen.
Hän, joka Call my name, hän kutsuu.
Aivan. Jos minä tulen takaisin ensimmäistä kertaa ja -
en ole tuntenut Häntä ollenkaan.
Tai tulen takaisin tuhannen kolmannen sadannen kerran.
Hän kutsuu.
Tietysti mielenkiinnostani riippuu, tulenko minä takaisin.
Mutta jotenkin se on myös enemmän Hänen mielenkiinnosta riippuvainen.
Ainakin se, kun Hän kutsuu. Ja mitä Hän on tehnyt.
Hän haluaa sitä. Hän ei ole sitä vastaan.
Kokemuksesi mukaan, on hyvin surullista, että me kristittyinä -
annamme usein sellaisen kuvan, etteivät ihmiset halua kokeilla tätä.
He eivät tiedä, kuinka paljon he menettävät.
Näinhän se on.
On olemassa kuva: Sinut on luotu Jumalan kuvaksi.
On olemassa kallio, joka kestää.
Me teemme niin helposti omia järjestelmiä kristittyinä.
Ihmisinä yleensä, mutta myös kristittyinä.
Vähitellen hivuttaudumme pois kalliolta, siitä yksinkertaisesta.
Siitä, että Jumala kantaa minua.
Meille muodostuu kaikenlaisia järjestelmiä.
Omia rakennelmia. Siitä ei tule hyvä.
Sitä me usein sitten näytämme muille ihmisille.
Ne ovat ihmisrakennelmia.
Kiitos Nina Åström, että olit täällä kanssani Café Raamatussa ja -
kerroit kalliosta, joka kestää.
Kiitos rakkaat ystävät, että te olette olleet mukana.
Nina Åströmin uusi levy: The Way We Are -
kertoo siitä, keitä me olemme, kalliosta, joka kestää.
Kertoo Hänestä, kenen luokse saamme tulla takaisin.
Mielenkiintoinen levy, jossa hienot englannin kieliset sanat.
Voit lukea ja pohdiskella niitä.
Hyvää viikkoa sinulle!
Näemme viikon päästä Café Raamatussa.
JUMALAN KUVIA (Images of God) suom. Pia Perkiö 2010
Pelloilla ahertajat sotilaat, opettajat
lapset ja äidit, pääministeritkin
Kaikki jotka täällä nytkin etsii toisiaan
kaikkein kaukaisin, yksinäisin syntyessään maailmaan
kuva Jumalan hän on
Minne vain nyt käännän pään minne lähdenkään
maalla tai sykkeessä kaupungin katson kuvaa Jumalan
Katseet miljoonatkaan maisemat mitkään
unohtamaan ne eivät saa että katson Jumalaa
vaikka minne käännän pään
Kasvot rakkauden kun nähdä mä saan
Hänen katseessaan saa armon syyllinen
Hänet kerran murrettiin enää ei velkaa
hinnalla suurimman rakkauden eheytyy nyt särkynyt
vain Jumala näin meitä rakastaa kuvansa meissä kirkastaa
Minne vain nyt käännän pään katson kuvaa Jumalan
Katseet miljoonatkaan maisemat mitkään
unohtamaan ne eivät saa että katson Jumalaa
vaikka minne käännän pään
Suomennos: Virpi Heikkinen