CAFÉ BIBELN
Välkommen med till Café Bibeln.
I det här programmet och det följande -
har vi ett mycket intressant tema och en mycket intressant gäst.
Välkommen Pentti Henilä.
- Tack. - Pentti, man har kallat dig -
en smugglare. Kan du förklara varför?
Jaha, vi går direkt in på kvistiga frågor.
Om man slår upp "smuggla" i ett uppslagsverk -
så står där att man transporterar något olagligt -
över gränsen.
Produkten säljs sedan. Man får vinst.
Man tar sedan vinsten med sig.
Jag har länge jobbat med Bibeln.
Bibeln var inte förbjuden enligt Sovjetunionens grundlag.
Att föra in biblar var inte heller mot Finlands lag.
Ingen sålde biblarna.
De var gåvor till den förföljda kyrkan.
Definitionen på smuggling passar inte in på vårt arbete.
Biskop emeritus Leino Hassinen vid Ingermanlands kyrka talar om -
dolda transporter. Man måste dölja biblarna -
då de annars hade beslagtagits. Egentlig smuggling var det inte.
Inte enligt definitionen på smuggling.
Vi ska återkomma till de dolda transporterna -
i programmet flera gånger.
Vi ska börja lite längre bak i tiden. För dig att börja transportera -
biblar i Ryssland måste det ha hänt något avgörande i ditt liv.
Jag hade traumatiska upplevelser då jag var ung.
I min tidiga barndom. Psykologerna talar om åldern 7-12 -
som den tid då självbilden skapas.
Det var den kanske mest traumatiska tiden i mitt liv.
Jag låg på bordet i lärarrummet. Mina byxor var neddragna.
En manlig lärare slog med en svart elledning mot bordet.
Han hotade att slå mig.
Hur kändes det att ligga där?
Det var ett lackat fint bord och jag hade bar rumpa.
Det var en svår upplevelse.
Jag blödde på insidan. Ett slag mot mitt självförtroende.
Jag hade dessa negativa upplevelser.
Jag blev utskämd.
Det började kännas att jag inte klarar mig i livet.
Jag såg mig som ett svart får.
Något bra hände dock.
Då jag var 14 fick jag möta Jesus som min frälsare.
Erkki Leminen i Vivamo var "barnmorska".
Han ledde mig in på livets väg.
Där började ett tydligt helande.
Jesus började hela mina svåra barndomsupplevelser.
Jag hade ett gott kristet barndomshem.
Jag är ett barn fött efter kriget som också bär på såren från kriget.
Hemma hade vi dock inga egentliga kriser.
Det var främst utanför hemmet och i skolan.
Jag skapade en skyddsmur kring mig själv.
Jag hade många sårande upplevelser.
Jag byggde en skyddsmur.
Den fungerade, men isolerade mig också. Jag blev blyg -
och drog mig tillbaka.
Sedan jag hade fått möta Kristus -
började muren så småningom falla sönder.
Jesus sade: "Pentti, det finns uppgifter också för dig."
Du blir inte åsidosatt.
Jag hade svurit en ed i ett gäng som ung.
Vi hade ett gäng i Ulfsby.
Vi höll händerna på varandra.
Vi lovade att aldrig bli troende.
Vi var rädda för att tron kväser glädjen i livet.
Då jag fick komma till tro -
märkte jag att just där fanns glädjen.
I Jesus fick jag uppleva ett nytt och överflödande liv -
som det talas om i Johannesevangeliet.
Jag kommer ihåg -
då min bror åkte på konfirmationsläger till Vivamo.
På den tiden fanns de så kallade rälsbussarna.
Jag slog näven i bordet och sade: "Kom ihåg, troende blir du inte."
Han skrev sedan i ett brev: "Jag har funnit Jesus."
Gud gjorde sitt verk i vår familj.
Då du hade kommit till tro -
kom också missionen in i bilden i något skede.
Ja, jag gick igenom en kamp -
om min kallelse. Jag ville bli gympalärare.
Jag sökte till lärarseminariet.
Jag var för ung och kom inte in.
Jag tillbringade mycket tid i bön.
Gud började tala om att gå på bibelskola.
Jag fick bekräftelse på det.
Jag gick på bibelskola i Helsingfors i tre år.
Vi åkte till Israel med bibelskolan.
Vi åkte till Israel via Libanon, Syrien och Jordanien.
I den syriska ödemarken -
stannade bussen. Det var väldigt hett, vi stannade vid en by.
Hus byggda av kospillning, lera och sten.
Guiden pekade på byn och sade -
att en missionärskvinna har arbetat där under många år ensam.
Jag insåg något.
Om Kristi kärlek kan betyda så mycket för någon -
att hon kommer hit ensam för att arbeta -
kunde inte också jag göra något då?
Vi läste en biografi om en av "Guds galningar".
En miljonär, världsmästare i cricket.
Han gav sin egendom till Guds verk och reste till Kina.
Också till Indien och Afrika.
Han lämnade allt och blev missionär.
Hans närmaste var emot det.
De tyckte han slösade bort sitt liv.
Han sade: "Om jag hade 1000 liv skulle jag ge dem alla till Kristus."
Vi har bara ett liv som går snabbt förbi.
Jag insåg att också jag har ett kort liv.
Det går snabbt förbi. Vad gör jag med det?
Jag träffade missionärer och läste Bibeln.
Det födde en stark kallelse.
Också jag är missionär.
Jag lade upp planer enligt det.
Du hamnade inte i Etiopien där kallelsen fick sin början.
Du hamnade bakom järnridån.
I Sovjetunionen.
Hur kom kallelsen dit?
Det var en stark väckelse i Etiopien.
Jag ville åka och samla in skörden där.
Jag studerade sjukvård. Jag var bland de första manliga -
sjuksköterskorna i början på 1970-talet.
Jag såg mycket död i sjukhusvärlden.
Livets skuggsida. Jag tänkte att jag ligger här en dag.
Har jag då kunnat uträtta något i mitt liv?
Arbetet på sjukhus utmanade mig.
Jag hade ännu hälsan i behåll.
Willy Höfner utmanade mig att åka till Egypten.
Han fick höra att det fanns manliga sjuksköterskor.
Han ville ha mig till missionssjukhuset i Egypten.
Av någon outgrundlig orsak -
kallade Gud blyga och försiktiga mig -
till ett arbete som hade krävt nerver av stål.
Gud började kalla på dem som var svaga i sig själva.
Det fanns flera andra.
Vi fann vår uppgift bakom järnridån.
Vilka år är det vi talar om nu?
Jag åkte på min första resa år 1970.
I bensintanken fanns en olje- behållare full av biblar.
Det fanns lite bensin omkring.
Som genom ett under kom vi igenom.
Vi fick ge biblarna till den förföljda kyrkans ledare.
Hurdant var förhållandet till Bibeln i Sovjetunionen då?
Bibeln var en mycket sällsynt bok.
Den var svår att få tag på.
Som exempel: år 1964 -
fick man in 15 NT och 5 biblar i landet.
Kyrkans ledare i Ryssland -
höll ett hemligt möte i Moskva där de funderade på vad de skulle göra -
med dessa få böcker. Det fanns ett väldigt behov.
Det fanns pastorer som bett i 30 år om en bibel.
Bröderna bestämde att ge biblarna till den mest avlägsna församlingen.
Den som hade minst chans att få tag på biblar.
De bad Vladivostoks församling att komma och hämta dem.
Två bröder begav sig genast på den 8000 km långa resan -
för att hämta dessa några böcker.
De sade att inget offer var stort nog om det var -
fråga om att få tag på Bibeln.
Man fick alltså inte trycka biblar i Sovjetunionen.
Man fick inte äga dem. De konfiskerades.
Därför fanns det ett sådant behov att få biblar.
Ja, några biblar trycktes -
av olika bibelsällskap.
En orsak var att ifall de registrerade församlingarna inte fick -
biblar så skulle medlemmarna söka sig till underjordiska församlingar
Där fick de biblar. Propaganda spelade in.
Man kunde visa att man tryckte biblar.
Mängderna var små. Det fanns ett skriande behov av biblar.
Då man konfiskerade biblarna i det ateistiska landet -
så fanns de inte längre.
Jag har många rörande historier om -
hur de kristna tog emot biblarna.
Pastor Arnold Rose som var utvisad i Sibirien i 27 år -
numera bor han i Tyskland och har besökt också Finland -
berättade om när han skulle föra två kassar biblar till Sibirien.
Församlingen och de äldste var församlade.
Arnold gömde biblarna i snön innan han gick in.
Han frågade om de hade biblar. Svaret var förstås nej.
De hade bett om biblar i 10, 20 och 30 år.
De hade sökt och bett om biblar.
Arnold frågade om de tror att Gud hör deras böner.
Pastorerna svarade att de naturligtvis gör det. Varför skulle de annars -
bett om de inte trott att Herren svarar?
Arnold berättade att han inte längre kunde hålla sig.
Han hämtade kassarna ur snön och tog dem in.
Han lade dem på bordet och sade att Gud nu hört era böner.
Han berättade att bröderna tog i böckerna med skakande händer.
De konstaterade att de var ryskspråkiga biblar.
De förstod och kunde läsa det.
Alla som var på plats böjde sig till marken -
och började lovprisa och be.
Golvet vättes av tårar.
Gud hade svarat på bön. De fick Guds Ord.
Detta exempel illustrerar hur mycket en bibel var värd -
då vi inledde arbetet.
Tillverkade någon biblar där?
Hade de någon möjlighet att i hemlighet själva trycka biblar?
Till en början tryckte man böcker med ett system -
då man bakade en slags kaka som lades på glas.
Man kunde trycka något hundratal böcker.
Bröderna i den underjordiska kyrkan i Sovjetunionen -
hade varit med på någon mässa.
Man visade offset tryckmaskiner där.
De fick se att man kunde trycka med en bordsmaskin.
De fick nys om den bättre tekniken.
De kom inte in på tekniska bibliotek då de var kristna.
De blev tvungna att lära sig offsettekniken -
utan teknisk kunskap och litteratur.
De kristnas liv var begränsat. De fick inte studera fritt.
De fick inte studera. De kom inte in i tryckeribranschen.
De byggde egna maskiner i fabriker.
En tog en tvättmaskinsmotor, en annan en cykelked.
En mjölkkanna användes som trumma för tryckplåten.
Man hade gummibollar under så att maskinen skulle vara tyst.
Man matade ca 100 papper i minuten för hand.
Bröderna utvecklade en offsettryckmaskin.
Den tryckte tvåsidigt.
Vi försökte hitta en offsettryckmaskin i Tyskland -
på 1980-talet men fann inte.
Men de olärda bröderna i Ryssland utvecklade en sådan maskin.
Då tryckarbetet var över monterade man isär maskinen.
Var och en tog sin del av maskinen med sig hem.
Maskinen fanns inte då man inte tryckte.
Det är en del av spännande modern missionshistoria -
detta hemliga tryckarbete.
Om tryckerierna fanns i exempelvis källare -
så när hann man utföra arbetet?
Gjorde man det dagtid eller nattetid?
I de kristnas hem byggde man små hemliga -
kammare antingen i ett stall eller på vinden.
De var ljudisolerade.
Det fanns ett tryckteam.
De följde med en längre tid om huset var under uppsikt.
Då man inte lade märke till något avvikande -
tog man beslutet att trycka biblar i det huset.
Man började bära kassar med papper till huset.
Det kunde ta veckor och månader -
att frakta tonvis med papper i kassar.
Då pappret var på plats -
kom varje tryckarbetare med sin egen maskindel.
Man förenade delarna.
Tryckeriarbetet började.
Teamet tryckte allt papper man hade haft med sig i ett kör.
På kvällen kunde man komma ut i hallen för att få frisk luft.
De sov i syskonbädd i tryckerikammaren.
Man förde mat till dem.
Där fanns en varningslampa ifall t.ex. milisen kom till huset.
Husvärden tryckte på en hemlig strömbrytare.
En röd lampa lyste i verkstaden och då tystnade verksamheten.
De var tysta som möss tills läget var lugnt.
De kunde fortsätta arbetet.
Finns det information om hur -
många biblar som trycktes?
Vid decennieskiftet 80-90 -
kunde vi skaffa tryckplåtar.
En tysk organisation lovade -
ge oss tryckplåtar för hela Bibeln. De var inte lätta -
att hitta, de är copyrightskyddade.
De började trycka dem. Då de första biblarna kom -
här är en bibel som den underjordiska församlingen tryckt.
Varje papper har för hand matats in i maskinen.
Den är sydd för hand.
Då böckerna var klara på vinden -
var det en stor operation att forsla dem till församlingarna.
- En ganska tjock bok.
Det var fint att man tryckte Guds Ord med våra insmugglade tryckplåtar.
Nya Testamenten fanns sedan tidigare.
Ett Nya Testamente som den underjordiska församlingen tryckt.
De kunde göra dessa redan tidigare.
Antalet kan räknas i 10 eller 100 000.
Hela Bibeln trycktes inte i många exemplar.
Det var ett stort arbete.
Vilken är berättelsen bakom den speciellt tjocka Bibeln?
Den påminner om en gammal finsk familjebibel.
I Komi fanns det under Sovjettiden -
en pastor vars namn var Popov.
Han var pastor i en evangelisk kyrka.
Han hade fått på hjärtat att på sitt språk, komi -
ett språk besläktat med finskan -
få en bibel. Han översatte den i hemlighet på vinden.
Även barnen visste att om någon främmande kommer -
måste man varna pappa på vinden.
Han skrev på skrivmaskin.
Vi har hjälpt Komi mycket.
Vi har fört Guds Ord dit.
I Bibeln finns en tillägnan skriven av pastorns son -
som studerade i Ryttylä i Finland.
Han hade med sig denna bok.
Det finns några exemplar av dessa i världen.
Sammanlagt kanske 400-500.
Tre stycken i västvärlden.
Hela Bibeln är skriven på skrivmaskin på språket komi.
Det har varit ett väldigt livsverk.
Det har gjorts i hemlighet och under ständig rädsla.
Myndigheterna slog ofta till om kvällarna och nätterna.
Allt måste vara gömt då.
Skrev han boken en gång -
och sedan kopierades den? Eller skrev han alla skilt för sig?
Han skrev ett exemplar som kopierades.
Man tillverkade några exemplar.
I väst, i Jugoslavien, kunde vi trycka -
ett fint och litet Nya Testamente på komi.
Översättningen är inte perfekt då den är gjord av en man.
Man blev tvungen att revidera den en aning.
Men grundarbetet blev gjort.
Man kunde göra en bättre version senare.
Ni förde också in i landet -
många biblar, som vi redan nämnde.
Du har också några sådana där.
Du har flera tryckta versioner.
Ja, här är t ex Olympia- evangeliet på ryska.
Man tryckte en miljon av dem inför OS i Moskva.
Den hemliga internationella planen bakom var -
att ta alla dessa en miljon biblar till Moskva -
och sedan dela ut dem under OS.
KGB fick tips om det hela.
Det var inte möjligt att förverkliga.
Det var svårt att få in böckerna.
Det var speciella kontroller vid gränserna.
De forslades in senare, genom olika kanaler.
Också via oss.
Här är ett intressant traktat: Vägen till himlen.
Det beskriver mycket bra frälsningens väg.
Världens minsta missions- organisation har publicerat den.
Malaysia Faith Missions enda anställda Thelma Alfsen.
En äldre kristen kvinna.
Hon ärvde organisationen av sin pappa. Han har gjort traktaten.
Hennes vision är att få ut traktaten på många språk.
Vi lät trycka en miljon på ryska.
Den har spridits till olika delar av Ryssland under åren.
Kvinnan frågade alltid om böckerna redan var slut.
Hon bad oss trycka mer av dem. Det kom alltid en check.
Då tryckte vi en ny upplaga. Allt som allt en miljon.
Jag var en gång vid KGB:s kontor.
Jag berättade om boken.
Jag var ansikte mot ansikte med dem och fick ge -
dessa böcker också till KGB:s officerare.
De tog emot dem.
Tack Pentti Heinilä för att du var med i programmet -
och berättade om det här mycket intressanta ämnet.
Du är med ännu i nästa program och då får vi höra mer.
Det har kommit ut en bok om ditt liv.
Först kom den första utgåvan.
Den kom ut i två upplagor.
Det har också kommit ut en reviderad pocketversion.
Den har en långtradare på omslaget.
I dem står det mer om de mycket intressanta detaljerna -
som vi tyvärr inte hann behandla här och nu.
Tack till dig att du kom och berättade.
Tack till er bästa tittare.
Sådan här väldigt intressanta om än ibland svåra och tunga -
skeden har Guds församling gått igenom.
Arbetet i världen fortgår.
Om en vecka är vi tillbaka i Café Bibeln med Pentti Heinilä.
Till dess: välsignelse och en bra vecka till dig!
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7