CAFÉ BIBELN
Välkommen igen till Café Bibeln.
Enligt programmets natur så talar vi om Bibeln i dag igen.
Om Bibelns historiska betydelse -
och om betydelsen för oss, om hur aktuell den är idag.
Min gäst är pastorn, teologie doktorn och bibelläraren -
Eero Junkkala, välkommen! - Tack!
Du har under hela ditt långa arbetsliv undervisat i Bibeln, -
en lång tid i Finland och de senaste åren också utomlands.
Under de senaste två åren i nästan tio länder.
Om vi tänker på Bibeln, är kanske en grundläggande fråga, -
hos dagens människa: är boken överhuvudtaget sann?
Är den historiskt sett sann?
Om jag läser i Gamla Testamentet om t.ex. David, -
hur kan jag veta att en sådan person har existerat?
Kan jag lita på det här? Vad säger du?
Den historiska, eller sannings- frågan, kan betraktas på flera sätt.
Är Bibeln t.ex. historiskt sett sann?
Har dessa händelser verkligen inträffat?
Det är en del av helheten, av frågan om Bibeln överhuvudtaget är sann?
Vi kan t.ex. säga att den är sann därför att den är Guds bok.
Gud har gett den åt oss och den övertygar med sin egen tyngd.
Någon har sagt: "Om du har druckit ur källan, -
tvivlar du inte på källans verklighet."
Om du har erfarit det som sant, så har det övertygat dig.
Den historiska sidan, däremot, har varit mitt specialområde under -
så gott som hela mitt liv.
Frågan som alltid fascinerat mig är vad vi kan veta om Bibeln -
och kan vi på något sätt bevisa dess trovärdighet?
Du har först haft arkeologi som hobby, sedan skrivit om det, forskat, -
och slutligen gjort en avhandling vid Åbo Akademi -
som handlar om Bibelns sanningshalt -
i ljuset av historia och arkeologi.
Ja, det är säkert den första avhandlingen i Finland -
som berör Bibelns arkeologi -
som ändå gjordes vid teologiska fakulteten.
Som opponent hade jag en israelisk arkeolog vilket visade -
att det handlade om arkeologi och inte om teologi.
Jag forskade i de egyptiska faraonernas krigståg -
jämfört med landerövrings- berättelsen i Josua.
Utan att nu gå in på detaljer, så är poängen den att -
om de egyptiska historierna är sanna, varför inte också Bibelns?
Arkeologiskt såg de lika ut. Vi fick samma slutresultat när -
vi jämförde med egyptiska arkeologiska objekt, -
som ingen tvivlar på att är sanna.
Man har börjat tvivla på Bibeln, men min avhandling visar -
att det är onödigt. Berättelserna är minst lika -
sanna som Egyptens historia.
Vad betyder det i praktiken? När jag nu läser Josuas bok -
så nämns där ju platser, kungar, härskare och orter -
som alltså på en viss nivå kan verifieras. De har faktiskt funnits.
Berättelsen passar in i historien och är ingen sagoberättelse.
Precis det här undersökte jag.
Ur Josuas bok tog jag en lång lista av städer -
dit israeliterna kom -
och utredde hur ser deras arkeologiska historia ut.
Vi kan säga att den stämmer mycket väl med Josuas bok.
Inom arkeologin kommer man ju aldrig fram till ett hundraprocentigt -
eller idiotsäkert slutresultat. Att: "Nu har jag kunnat bevisa -
att allt i historien stämmer!" Så är det helt enkelt inte.
Det vi vet är vad arkeologiska utgrävningar avslöjar -
och det vad texten berättar.
De står inte väsentligt i konflikt med varandra.
Bibeln berättar om händelserna i två faser. Samma faser finner arkeologin.
Inget särskilt problem. Händelser som de facto skett.
Hur är det nu med det jag först frågade om.
Låt oss säga David.
I GT finns en många berättelser och långa historier -
om hans krigståg och hans personliga äventyr och liv.
Men hur kan vi veta att han överhuvudtaget existerat?
I allmänhet har Davids existens inte betvivlats -
just därför att den är så detaljerat beskriven.
De senaste åren har några radikala forskare sagt -
att eftersom vi inte har några bevis utanför Bibeln så kanske -
hela Bibelns berättelse bara är en legend.
För några år sedan hade vi inte -
något bevis för David utanför Bibeln.
Om du ville betvivla Bibeln så gick det bra, -
man kunde inget bevisa det med stoff utanför Bibeln.
Men så gjordes ett fynd som på ett ögonblick raserade -
dessa tvivel, om vi anser arkeologin vara vår primära källa.
Historiskt sett är den ju också det.
Den berättar ju om fakta ur den egna eran.
I Dan, i Israels norra hörn, gjordes ett fynd -
hittade man en sten, ca. fyrtio centimeter hög -
med arameisk text: "Israels kung", på en rad -
och på nästa rad: "Davids hus", vilket betyder Davids dynasti.
Dessa ord bekräftade att åtminstone David existerat -
eftersom Davids dynasti funnits.
Nu kan man inte längre ifrågasätta att David existerat.
Efter det har man ännu funnit ett par andra gamla dokument -
där också sannolikt Davids namn uppträder.
Dokumenten har redan tidigare funnits, men först nu -
har man kunnat tolka dem genom detta ena fynd.
När vi läser om Josua eller David så kan vi alltså lita på det vi läser?
Hur är det då med Jesu liv?
Några har helt radikalt påstått att Jesus knappast ens har existerat.
Vad säger du om det?
I allmänhet betvivlas detta inte, för tillräckligt bevismaterial finns.
Men också här är det så att det är knappt om material utanför Bibeln -
men fastän det finns lite av det, så finns det.
Knappheten kan förklaras med att -
inte var ju Jesus på sin tid någon större kändis.
En 30-åring som vandrade omkring i det romerska rikets -
östra delar, i huvudsak på landsbygden, och dog.
Inte skrevs det med detsamma långa rapporter om det.
Men det finns några romerska omnämnanden och några judiska.
De mest betydelsefulla är av Josefus, en samtida historiker, -
som skriver mycket detaljerat. Jesus är nämnd ett par gånger -
och man kan alltså läsa om Honom även utanför Bibeln.
Låt oss nu lämna det historiska.
Det finns somliga som läser Bibeln och blir sårade av vissa saker.
De säger att t.ex. Gamla Testamentet är en verkligt blodig bok.
En person sade att nästan varje sida dryper av blod -
och undrade hur det kan vara så. Vad säger du?
Ja, det irriterar också mig ibland.
När jag blivit tillfrågad har jag svarat: -
"Se på TV-nyheterna ett par kvällar och fråga sedan på nytt."
Världen har alltid varit sådan och kommer troligen att alltid vara det.
Bibeln är en realistisk bok. Den berättar om livet som det är, -
om riktiga krig, världshistorien är tyvärr krigens historia.
Den förskönar inte.
Ett av Bibelns särdrag är att den inte förskönar -
ens då den beskriver sina egna hjältar.
Den slätar inte ut någonting för att framställa dem som superhjältar -
utan berättar t.ex. om David, som ju faktiskt är en superhjälte, -
hur han ibland gör bort sig riktigt ordentligt.
Det är förbluffande hur den berättar om sådant som -
en anständig historieforskning inte ens borde berätta om.
Jag kommer att tänka på en ungdomsarbetare som blev tillfrågad
av en nyss omvänd ung man om det faktiskt är sant det som -
det i Bibeln berättas om Noa, att han drack sig full och slocknade.
Han låg där naken och slocknad! Står det här i Bibeln?
Ungdomsarbetaren svarade att så står det.
Upprörd svarade killen: "Det här får inte bli offentligt!"
Men du påstår att Gud låter det bli offentligt att Hans tjänare -
är svaga människor som också faller.
Han förskönar inte deras liv.
Det här är ett intressant drag i Bibeln. Den berättar om -
det verkliga livet.
Kristendomen är en sådan religion, budskapet om Kristus är sådant, att -
just som svag, ofullständig, trasig och omöjlig -
får du komma och tro, bli förlåten och frälst.
Det här är kärnan i hela boken -
och därför finns där rätt usliga typer, som är precis som vi.
Vi har samma utgångsläge, men lyckligtvis räddar Jesus oss.
Då är det fel om vi lär att kristendom betyder -
att den kristnes liv i allt bör vara lyckat, felfritt och framgångsrikt.
Bibeln ger inte en sådan bild.
Nej, och inte är dagens verklighet heller sådan.
Det är sant att den kristna gärna vill tro -
och många t.o.m. undervisar att om du tror på rätt sätt -
så har du god hälsa och tillräckligt med pengar.
Men livet är inte sådant, och Bibeln antyder mycket klart -
att i Gudsmänniskans liv finns det också svåra skeden.
De är ingen slump, utan de hör till verkligheten.
Här i världen lever vi alla under samma naturlagar men -
vi litar på Gud, vårt liv är i Guds hand.
Livet är inte ens förlorat när det ser ut att gå åt skogen.
Det har en mening, och härav uppstår -
den trygghet och stöd som tron ger.
Vi har talat om det historiska, och om det att Bibeln är lika -
ojämn som livet.
I Bibeln har vi Gamla och Nya Testamentet.
Först GT som utgör två tredjedelar, -
resten är Nya Testamentet.
Vilken är den väsentliga skillnaden mellan dessa båda?
Och vilkendera hör till -
eller hör hela Bibeln till dagens kristna?
P.g.a. att Gamla Testamentet är ganska omfångsrikt och svårtytt -
är det lite mer okänt för många av dagens kristna.
Då jag har rest i afrikanska och asiatiska kulturer -
har jag sett hur GT är nästan mera levande än det Nya, -
för deras liv är närmare livet på Bibelns tid.
Deras frågor liknar dem som människor hade på Bibelns tid -
mer än våra västerländska. Vi har avlägsnat oss -
från den världen. Men det är en annan sak.
Bibeln är en fantastisk helhet, när vi närmar oss den ur den synvinkeln -
att vi förstår att den är Guds plan från början till slut.
Det finns på sätt och vis ingenting i Nya Testamentet -
som inte redan skulle finnas i Gamla Testamentet.
NT är bara som en uppfyllelse -
som en stilisering till den slutliga versionen.
Men det finns redan i Gamla Testamentet -
där frälsnings kärnpunkter nämns -
och Guds plan och etiska regler.
De tio budorden finns i båda böckerna -
som livets grundprincip.
Lev så för ett gott liv, även om du inte blir frälst genom dem.
Det vill säga att vi som kristna i dag inte slopar Gamla Testamentet?
Det är nyttigt att allt mer ta tag i det, även om jag förstår att -
det är en stor uppgift när du börjar läsa -
t.ex. fjärde Mosebokens namnlistor, som är nog så tröttande.
Man kan läsa igenom GT lite snabbare, men när man börjar -
uppfatta att det här är Guds historia och lägger grunden -
till att uppfyllelsen blir klarare i Nya Testamentet.
Det innehåller en väldig mängd pärlor som når ända till det -
andliga livets kärna.
Man kunde nästan säga att i Jesajas bok -
finner vi verser som är bättre än i NT, -
- som vårdar vår själ.
Om och när jag läser Bibeln, så vilka är de huvudprinciper -
jag bör tänka på när jag tolkar Bibeln?
Vi vet ju att under Bibelns historia har -
man dragit konstiga slutsatser ur tolkningar av Bibeln.
Några har försvarat slaveri med Bibeln i handen.
Tolkningen av Bibeln bör göras ödmjukt och försiktigt.
Visst är det Guds Ord, men har jag förstått det rätt?
Vad är det jag bör komma ihåg när jag säger att så här lär Bibeln?
Hur ska jag tolka den rätt?
En bra fråga, för man kan drunkna i texten och fastna i oväsentligheter.
Beroende på synvinkeln så är ingenting oväsentligt -
men ibland kan man "inte se skogen för alla träd."
Jag tycker att en bra riktlinje är att du via Nya Testamentet får -
ljus över det Gamla så att sakerna gestaltas ur rätt synvinkel.
När du läser om offerlagarna kan det kännas helt obegripligt, -
vad är de här för bestämmelser?
Det finns många förklaringar, men huvudförklaringen är -
att Kristus har uppfyllt detta, de behövs inte mera.
På sätt och vis har de blivit nollställda, men de är inte -
onödiga för att de hänvisar till Kristus.
I detta sammanhang har det talat till mig -
att det i alla religioner finns offer.
Offertänkandet tycks sitta i mänsklighetens ryggmärg.
Du kan inte närma dig Gud utan någonting i mellan -
och blod måste flyta.
Det är helt naturligt för människan, och svaret är Kristi offer.
Ett fullständigt offer som täcker allt.
Vi kan läsa GT utgående från Kristus.
När du läser Bibeln kan du fundera över om här står något om Jesus -
eller om här är någonting som Jesus vill säga mig nu?
Då läser du den rätt.
Hela Gamla Testamentet pekar på sätt och vis framåt mot Kristus Jesus.
Ja, GT är värdefullt också i sig -
men den grundläggande avsikten är att se framåt -
och Nya Testamentet ser på sätt och vis bakåt.
För en tid sedan sade någon till mig -
att det är rätt så tungt att idag leva som troende kristen -
i den här kyrkan därför att man är osams i så många frågor.
I vissa frågor har en del helt enkelt slopat Bibeln.
Därför står de i konflikt med dem som håller fast vid Bibeln.
Men i många frågor inom samma kyrkor är det ibland så att man -
med Bibeln i hand står och bråkar och båda påstår att de har rätt.
Hur skulle du råda dem, eller finns det någon tröst -
i en sådan situation?
För en del är detta en svår sak -
och relationer bryts. I synnerhet för oss finländare -
som inte riktigt kan diskutera och ändå vara vänner.
Det här är rätt så obehagligt, men det är sant det du säger.
En synpunkt vill jag ändå framföra och påminna om, -
fastän den inte svarar på alla dessa frågor.
Om vi tänker på världens kristna kyrkor kan vi säga -
att i kärnfrågan är vi ense.
Låt oss nämna vår trosbekännelse, -
den apostoliska bekännelsen, en rätt så kort litania -
som läses i kyrkorna på söndagarna.
Om du läser den så vet du att när du tror på det här -
är du kristen. Den innefattar i stort sett allt -
vad alla världens troende och kyrkor tror.
Vi har samma Gud, samma Jesus, samma tro. Det här räcker.
I utkanterna diskuterar vi sedan om olika saker -
men ju närmare vi är centret, desto mer är vi sams.
Desto bättre förstår vi att vi alla sitter i samma båt.
Det är helt onödigt att strida om någon ska kastas ut eller ej.
I kärnfrågan är vi nog rätt så ense.
Är det en bra princip att koncentrera sig på de stora -
sanningarna, t.ex. trosbekännelsen: -
Vi tror på Gud Fader allsmäktig, himmelens och jordens skapare.
- på Jesus Kristus, född av jungfrun Maria -
- korsfästes ... - Pontius Pilatus osv.
Lönar det sig för mig att fördjupa mig speciellt i dessa stora sanningar?
Precis så tänker jag.
Då jag undervisar om Bibeln har jag lagt märke till något...
Jag undervisar ju om hela Bibeln, men -
ju mer jag koncentrerar mig på huvudsaken som -
är medelpunkten i min undervisning -
desto mer uppstår en kontakt mellan oss -
och jag märker att det här är föda för åhörarna -
när jag talar om Kristus, om syndernas förlåtelse och frälsning.
Det är det vi behöver och lever av.
Vår gemensamma bergsgrund.
När vi bygger på den, får också resten de rätta proportionerna.
Om vi går till en mer praktisk fråga.
När vi nu läser Bibeln -
så är det många som klagar över att de alltid har bråttom: -
på morgonen tidigt iväg till jobbet och hem sent -
mycket ansvar och familjen dessutom, -
när hinner man?
Samvetet gnatar också lite för att jag inte hinner.
Du har också haft mycket att göra, men du har förstås ändå fått -
koncentrera dig på att undervisa om Bibeln.
Men du är också bibelläsare, har du berättat.
Ja, men jag är inget gott exempel i det avseendet, -
jag sysslar ju hela tiden med Bibeln.
Man kan läsa Bibeln på tre olika sätt, och alla är nyttiga.
Ett är att man läser den som en roman, -
man läser ett stycke på kvällen, och fortsätter nästa kväll.
Det andra är att läsa den som en aforismsamling, -
ta en vers, tugga på den, och komma ihåg att be.
Dagens Lösen är ett bra hjälpmedel.
Ett tredje sätt är att läsa den som ett forskningsobjekt.
Allt kan man inte alltid göra och en del kan kanske aldrig -
men någon av dessa, det som bäst passar för tillfället.
Ta t.ex. bara en mening, kanske det är Guds Ord till dig för den dagen.
Ett sätt som jag under de senaste åren hittat är -
att man tar t.ex. ett av Nya Testamentets brev -
och läser det flera gånger i följd.
På det här sättet kan man komma in i t.ex. Efesierbrevet, -
vad vill Paulus egentligen säga, vad är han ute efter?
Bibeln är ju inte avsedd att läsas bara som teori, -
utan ska också levas ut.
Här uppstår ett problem.
Många säger: "När jag läser Bibeln förstår jag -
hur fjärran jag är från det, som den är."
Vi hade sextio unga fullvuxna och en professor -
som undervisade om trosfrågor.
Det gällde vad som är det svåraste i troslivet -
och professorn frågade: "Vad är då det svåraste för er?"
90 procent svarade: "Det inte fungerar bara inte i mitt liv."
Vad kan du säga om det här?
Att leva ut Bibeln, men konstatera att jag är absolut ingen Paulus -
inte heller Abraham - jag är ingen alls.
Jag kan bara säga att inte fungerar det i mitt liv heller.
Då menar jag att jag inte fyller måttet.
Jag kan inte leva så att jag t.ex. uppfyller måttet för -
att varje onyttigt ord som människorna yttrar ska de -
få svara för på domens dag.
Det av Bibeln utsatta målet är så högt satt att ingen kan någonsin nå det.
Därför ligger kristendomens kärna någon helt annanstans.
Andra religioner följer den modellen att hela tiden bara skruva hårdare.
Kristendomens kärna ligger i det att utan att ha fyllt måttet -
får du tro på Jesus, och bli förlåten allt.
Det här kan kännas tokigt, inte kan det väl vara så att -
du ber om förlåtelse och vet att du snart igen syndar.
Just precis så är det.
Det kan inte vara på annat sätt.
Självklart har jag inte lov att synda -
och vill sträva efter det som jag vet är Guds vilja.
Det här en paradox, en inre spänning i kristendomen: -
du vill uppfylla Guds bestämmelser men -
på den vägen kommer du aldrig tillräckligt långt.
Av nåd lever vi, så är det helt enkelt.
Gäller det alltså lagen och evangeliet: -
lagen dömer, du klarar inte av det -
men evangeliet säger att Jesus gjorde det.
Så är det. Det här är en central kärna i hela kristendomen.
Jag har märkt att även kristna är lite konfunderade då det gäller detta.
Andra religioners inverkan gör att du tror att du måste åstadkomma mera.
Någon amerikansk pastor driver på: -
"Mera, mera, så lyckas du!"
Ändå är kristendomens kärnbudskap -
att fastän du inte lyckas får du komma benådad till korset.
Här är allt, frälsning och helgelse i samma paket.
Då börjar det välla fram, det att jag verkligen vill leva så.
Det är alltså evangeliet som bär frukt.
- Inget annat gör det heller.
Till det måste jag återvända varje dag.
"Herre, det lyckas inte, tack för att du är min frälsare."
- Här är det bra att sluta.
Tack Eero Junkkala att du var med oss i Café Bibeln -
och gav oss råd om hur Bibeln ska läsas.
Ingen av oss kan skryta med hur mycket vi läser Bibeln -
men kärnan är den, som Paulus säger, hur -
den målar den korsfäste Jesus Kristus framför oss.
Jesus uppfyllde allt, och i allt Guds vilja.
När vi tror på Honom blir vi förlåtna.
Då börjar processen med Guds verkan i vårt liv.
Tack för att du var med i Café Bibeln.
Välkommen igen om en vecka.
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7