CAFÉ BIBELN
Välkommen på Café Bibeln.
Vårt tema idag är "Gör det nu".
Vad vill vi säga med det?
När Gud kallar oss, dvs. vi har s.k. besökelsetid, -
bör vi absolut inte skjuta upp beslutet.
När Gud tilltalar oss ska vi lyssna noggrant.
För det är frågan om det allra viktigaste i vårt liv.
Jarmo inleder i ämnet "besökelsetid" och Guds kallelse.
VÄGKOST
Många av oss vill gärna skjuta upp stora beslut.
Men ju längre tid vi tvekar -
dess svårare blir det att fatta ett beslut.
Ett beslut att följa Jesus är ofta lika svårt att göra.
Många fördröjer beslutet till ungdomen, vuxen ålder -
medelåldern, ålderdomen, eller t.o.m. till dödsbädden.
Man är för ung, för upptagen, för lycklig eller för gammal.
Och sedan är det för sent.
Aposteln Paulus uppmanade alla att granska sitt förhållande till Gud.
Utan dröjsmål.
Han skriver i 2 Kor 6 så här: -
"Som Guds medarbetare uppmanar vi er också att ta emot Guds nåd -
så att den blir till nytta. Han säger ju: Jag bönhör dig -
i nådens tid, jag hjälper dig på frälsningens dag.
Nu är den rätta tiden, nu är frälsningens dag."
Paulus med sitt "team" var Guds arbetskamrat.
Hans uppgift var -
att uppmana människor att komma till Gud.
Att ty sig till Hans nåd.
Som Guds arbetskamrater är man inte jämställd med Honom.
Men Gud använder oss människor till att frälsa andra människor.
Gud verkar i världen genom sina egna.
Som Hans mun, händer och fötter.
Såsom Paulus, vill de kristna få människor att tro på Jesus.
Att ta emot Hans nåd.
Och det finns inget ont i det.
Tvärtom, Gud uppmanar till det.
Frälsningen är förberedd för oss -
men människor förstår inte evangeliet.
De har behov av uppmaning och uppmuntran för att komma till Gud.
De behöver också motivering till att tro på Jesus.
De behöver förklaring, exempel och undervisning.
Tron föds enbart genom Guds verk.
Men Han använder oss som fått våra synder förlåtna -
till att dra människor till sig.
Korintierna hade hört evangeliet och många förtröstade på Jesus.
Men andra tog inte emot Hans nåd och frälsning.
Paulus använder ordet "kenó" som betyder "tom" eller "ihålig".
Guds nåd förblev ett tomt ord för dem.
Det saknade innebörd.
För de trodde inte på det.
Det finns många som tycker att -
det är lönlöst att prata om tron.
Orden förstår man men inte vad det går ut på.
Paulus kan här syfta särskilt på -
ett sådant sätt att höra evangeliet som inte sker genom tron.
Fast man hör om Jesu kärlek och vill också tro på den -
kan det beröra endast intellektet.
Tron "faller" inte från huvudet till hjärtat.
Man får aldrig uppleva vad Gud har gjort för honom.
Eller man får smaka Guds nåd men sedan vänder sig bort.
Det är beklagligt att den välbehagliga tiden -
kan ha visat sig fruktlös för vissa korintier.
För att vara säker på att alla förstod -
hur enastående viktig den här tiden är -
påminner Paulus dem med detta ställe ur Jesaja 49:8.
"Jag bönhör dig i nådens tid, jag hjälper dig på frälsningens dag."
Se, nu är nådens tid, se, nu är frälsningens dag.
Enligt dessa verser ger Gud alltså särskilda tider -
till att höra och motta Guds sanning.
Orden riktades ursprungligen till Herrens lidande tjänare, Messias.
Den mest välbehagliga tiden -
för världen var då Guds Son dog för våra synder.
Paulus tillämpar dessa ord på var och en -
som vill motta Guds nåd.
Han hänvisar också till de lidanden varigenom nåden skaffades åt dem.
De lidanden som Jesus tog på sig.
Gud hjälpte sin Son i nådens tid som kom på uppståndelsens morgon.
Lika säkert hjälper Han var och en som söker skydd hos Jesus.
Från Jesu död började den välbehagliga tiden, nådens tid.
Den första frälsningens dag började från uppståndelsens morgon.
Efter det har vi levt i den välbehagliga frälsningens tid.
Varje dag är nu lämplig till att komma till Gud.
Varje dag är stor nåd från Honom.
Just nu kan man möta Gud.
Och nu kan Du möta Gud.
Det är bedrövligt att människan inte alltid vill närma sig Gud.
Samvetskvalen eller själafiendens direkta lögner -
får oss frukta mötet med Gud.
Det finns också människor som är så djupt förstockade -
att de andliga frågorna inte alls berör deras sinne.
Därför är det underbart att Gud bemödar sig så mycket om -
att få oss vilsna och likgiltiga människor att vända sig till Honom.
Han har tid och Han är tålmodig.
Vi får särskilda besökelsetider -
då Gud så att säga besöker vår livsmiljö.
Trosfrågorna talar till oss.
Förböner och svaren till dem överraskar.
Det inträffar saker som verkar övernaturliga.
Vi inser att Gud finns när vi ser Hans ledning i vårt liv.
Vi får veta att en vän eller släkting kommit till tro.
Eller blivit botad från en sjukdom.
Allt detta förkunnar oss att nu är tiden inne att komma till tro.
Nu eller aldrig: Sluta stå emot Gud. Låt Gud frälsa dig nu.
I dag när du tittar på det här -
är den välbehagliga tiden att ta emot Guds nåd.
Ingenting hindrar det.
Vi behöver inte vänta på en bättre stund.
Ingen dag blir bättre än idag.
Man ska inte lyssna på Guds motståndares förevändningar.
En vän till mig säger ofta -
att "idag" fattas från själafiendens kalender.
Satan vill få oss att skjuta upp mötet med Gud till i morgon.
Men vi får ta emot Guds nåd just nu -
be Honom att komma in i vårt liv.
Och Gud ska svara på din bön.
BORDSTAL
När Gud kallar oss och försöker väcka oss -
har vi en mycket farlig vana att skjuta upp vårt svar till Honom.
På vilka sätt försöker man att undvika Guds kallelse?
Ett sätt är att vädja till att man inte vet tillräckligt.
Det handlar om saker som känns främmande.
Den finska mannen har som vana -
att låta sin maka ta hand om de andliga sakerna.
Makan blir då expert i familjen på de andliga sakerna.
En orsak till det att man vill dröja med att komma till tro -
är ofta att det finns saker som man inte vill komma till Gud med.
En annan orsak är att man mött människor vars tro skrämmer.
Den tredje orsaken kan vara -
att man som sökare blivit mött med likgiltighet i församlingen.
Som om man försökte få skalpen -
men människan själv bryr man sig inte om, det finns ingen kärlek.
Reaktionen blir då att "Behåll er tomma show!"
Ofta är det så att man tycker att man inte vet tillräckligt -
men vill inte heller ödmjuka sig till att ta reda på.
Då känns det lättare att skjuta upp hela saken.
Allt nytt skrämmer, förändringen skrämmer.
Många är rädda för den omvandling -
som följer när man kommer till tro.
Just den stora omvandlingen skrämmer de flesta människor.
Oftast överger vi inte saken helt -
utan tänker att vi kan ta itu med det senare, när det intresserar.
Det kan också vara frågan om att tron kommer så in på livet -
den kommer oss för nära.
Kom att tänka på att som unga gick vi -
från dörr till dörr för att nå människor.
Många gånger hände det att när mannen fattade -
vad det var frågan om ropade han på frun att komma och prata.
Ja, makan blir expert i familjen på de andliga sakerna.
I verkligheten är vi ju alla -
experter för vår egen del när det gäller att komma till tro.
Gud frågar oss personligen -
om du vill ge ditt liv till Honom och följa Honom.
Men om någon säger att -
han inte vet om Gud kallat honom.
Hur kan man veta det?
Det som händer är -
att man blir intresserad av andliga ting.
Man har lust att se på TV7, till exempel, -
eller att lyssna på Radio Dei.
Eller man tar fram en kristen bok som man fått någon gång.
Den har legat på hyllan och nu vill man veta vad det står där.
Eller man tar fram Bibeln en kväll för att läsa den.
Den känns lite svår att förstå -
men man fortsätter kvällen därpå.
Ett klart tecken på besökelsetid är att de andliga sakerna intresserar.
Du vet att Gud kallar på dig -
om du känner dig rastlös när du läser Bibeln.
Eller någon i din nära krets -
har kommit till tro och du har lust att ringa till honom.
Du känner ett behov av någonting likadant.
Småningom söker man sig dit -
där de troende är, kyrkan eller någon församling.
Man håller sig i bakgrunden -
lagom nära dörren för att kunna smita ut om det känns så.
Allt detta berättar tydligt att nu är besökelsetiden inne.
Man funderar över trosfrågorna mer än tidigare.
Och man kan börja be, även om det sker i hemlighet.
"Svara mig Gud om du finns."
Då har man sin besökelsetid -
och Gud kallar på ett särskilt sätt.
Man kan också förhärda sig -
och låta allt annat fylla sinnet.
Det kan vara t.ex. ekonomin, barnuppfostran, studierna, arbetet.
Om dessa saker inte kan hindra tanken på Gud att tränga fram -
vet vi att vi har en besökelsetid.
Man funderar över hur det skulle gå om man dog.
Kommer jag till himlen eller går jag förlorad?
Vi ska om en stund gå in på vad vi ska göra när Gud kallar.
Det kan finnas någon som upplever -
att han aldrig haft besökelsetider.
Är han i så fall fri som en fågel när det gäller dessa frågor?
Eller har man ändå ett ansvar för sina egna val inför Gud?
Som jag sade i undervisningen -
är den välbehagliga tiden nu, oberoende av livssituation.
Och vem som än ser på den här diskussionen, -
i vilken situation han än lever i, är dörren öppen från Guds sida.
Vi själva har den kanske bara på glänt eller har stängt den helt.
Men hela tiden har vi ett ansvar för vårt liv inför Gud.
Vi vet inte heller när dörren stängs för alltid.
Livet kan ta slut och vi förmår inte längre motta Guds nåd.
Vi hamnar på fel ställe då.
Det är sant att vi har ett ansvar även då vi inte har "besökelsetid".
Det är alltså Guds speciella nåd -
att Han i vissa tider så att säga skakar om för att stoppa oss.
Är det så att Gud kallar oss hela tiden men besökelsetider -
kommer för att skaka om oss grundligare?
Det är som om Gud bodde granne till oss.
Han har bjudit oss på besök flera gånger.
Fast man vill blir det aldrig av.
Men så kommer Gud själv och besöker oss.
Han tittar in hos oss och "tar en kopp kaffe med oss".
Det blir akut att reda ut vem Han är.
En känd kristen författare C. S. Lewis, -
författaren till Narnia också, har sagt så här om Gud: -
"Han viskar till oss i våra framgångar, -
talar i våra motgångar, -
men ropar i våra lidanden."
Ja, amen, det är sant.
Gud talar på många sätt.
I katekesen sägs att Gud talar genom livsöden.
Han talar genom samvetet, genom sitt Ord och genom skapelsen.
Våra livsöden är så att säga "handtag" som Gud lämnar oss -
för att stiga in hos Honom.
Där dessa handtag finns ser vi hur Gud skyddat oss.
Till exempel när jag var nära att krascha med långtradaren.
Eller när mitt barn var i fara att bli påkörd.
Han skyddade mig när jag -
gjorde konkurs och var nära att begå självmord.
Efteråt ser man att Gud svarade på böner och skyddade oss.
Därigenom kommer Gud oss nära.
Det verkar vara så att även människor som inte är troende -
har en viss insikt om det.
De kan säga att det inte var deras tid att dö ännu.
De inser alltså att vår tid är begränsad.
Under det här jordiska livet -
kan vi motta Guds gåva eller också tacka nej till den.
Till exempel ishockeyn är full av andlig terminologi.
Kommentatorn använder begreppet "besökelsetid".
Begreppet är alltså bekant för oss.
Men när det kommer för mycket in på livet -
låtsas man att man inte förstår.
Med "besökelsetid" i ishockey -
avses att det är ett bra tillfälle att göra mål.
I det andliga sammanhanget -
är det en bra tid att komma till tro.
Jag minns en bekant som blev arbetslös.
Han använde hela den tiden han var arbetslös till att -
läsa kristen litteratur och fördjupa sig i dessa saker.
Han upplevde att Gud ordnade -
den där tiden för honom för annars skulle han aldrig haft tid.
Nu kommer vi till frågan om vad -
jag ska göra när Gud kallar mig.
Det som sker framför allt -
är att vårt samvete vaknar.
Vårt samvete kan ju tala oss vad som helst.
När Guds Helige Ande väcker oss -
börjar vårt samvete tala sanning.
Den Helige Anden visar oss -
att vi har brutit mot både människor och Gud.
Samvetet är som en febertermometer -
som visar var vi gått åt fel håll.
I den situationen vill Gud att vi vänder oss till Honom -
och ber om förlåtelse för det som vi i vårt samvete vet är fel.
Vi ska också söka oss till dem -
som vi vet har funnit ett personligt förhållande med Gud.
Om du vet någon troende släkting, granne -
eller kyrkans medarbetare kan du ringa och be att få prata.
Jag vill uppmuntra dig -
att du inte behöver vara rädd då de vet vad det handlar om.
De kommer inte att skratta åt dig.
Så om du är i en sådan situation ta kontakt med dem.
Du kan börja läsa Bibeln och be.
Ta kontakt med en kyrkans medarbetare eller troende granne.
Fråga dem vad man ska göra för att komma till Gud.
Du sade också att ibland blir man besviken -
när man inte blir tagen på allvar.
I församlingen förstår man inte hur känsligt det är.
Hur kan man komma över det?
För det första är det inte hela sanningen.
Kärleken och de troendes gemenskap finns verkligen.
Också på den orten där du bor finns en församling -
eller kristen grupp där en verklig gemenskap råder.
Det gör mig så ont att det finns många som -
bjudit in en vän till församlingen men gör det aldrig mer.
Vi har för få tillställningar dit man tryggt kan bjuda med en vän.
Utan att behöva vara rädd för att en sökare blir skrämd.
Vi behöver tillställningar där man blir bemött med öppenhet.
Tillställningar där sökaren kan känna sig älskad och uppskattad.
En sådan atmosfär är lockande som honung!
En bekant till mig säger att om det finns kärlek i församlingen -
är antalet medlemmar eller pengar det minsta problemet där.
- Vi tar ännu en grupp människor.
De som säger att de aldrig upplevt att Gud kallat dem.
Vad ska man svara då?
Jag vill nu säga direkt till dig -
som ser på det här programmet.
Om du undrar och funderar över -
vad allt det här handlar om, sker det inte av en slump.
Det är Guds ledning.
Gud som står bakom allt -
vill att du ser det här.
Du kan ge ditt liv till Jesus nu.
Gud är hos dig i kväll, vid ditt kaffebord eller där du ser på tv.
Han uppmuntrar dig att lämna alla de svåra sakerna till Honom.
Han lovar att älska dig, ta emot dig och förlåta allt.
Så här vill jag svara på din fråga.
Vill du leda oss i bön ännu?
Jesus, tack att Du känner alla de som ser på det här.
Tillsammans vill vi nu be att Du kommer in i deras liv.
Du som känner var och en -
kom in i deras liv, Jesus, genom Din Helige Ande.
Kom, Herre, med Din kraft och makt och visa att Du är verklig.
En verklig Gud som förlåter oss -
och skapar nytt hur svår vår situation än är.
Jesus säger: Min son, min dotter, jag älskar dig och förlåter dig.
I Jesu namn, amen.
Tack Jarmo att du var här igen och pratade om de här frågorna.
Tack till dig som tittade på vårt program.
"Min dotter, min son, jag älskar dig", säger Herren.
Det vet vi för så säger Bibeln.
Den kärleken är sann och du får ta emot den i ditt eget liv.
Välkommen igen om en vecka.
Översättning: Marita Jaakkola Himlen TV7