CAFÉ BIBELN
Välkommen igen till Café Bibeln.
Idag har vi ett tema som vi ofta blivit ombedda att tala om.
Vi ska idag tala om dopet.
Vad det betyder i Bibeln, -
vad det betyder för oss, o.s.v.
Som gäst har vi prost Henrik Perret, -
generalsekreterare vid Teologiska Institutet i Finland.
- Välkommen! - Tack!
Henrik Perret, du har en väldigt lång erfarenhet -
som kyrkoherde i Helsingfors.
De senaste åren har du varit anställd vid Teologiska Institutet, -
du har döpt ett flertal barn, och också en del vuxna.
Jag börjar med frågan: -
Vad går dopet egentligen ut på, - vad säger Bibeln om dopet?
Jag tror att det för varje bibelläsare blir klart, -
i synnerhet för den som studerar Nya Testamentet, -
att det är en mycket central fråga.
Mer central än för många kyrkor.
Dopet är så centralt -
att det förekommer på nästan alla sidor.
Kanske kunde man kristallisera det till Jesu bud angående dopet.
Han säger: "Åt mig har getts all makt i himlen och på jorden.
Gå därför ut och gör alla folk till lärjungar!
Döp dem i Faderns och Sonens och den helige Andes namn -
och lär dem att hålla allt som jag befallt er.
Och se, jag är med er alla dagar till tidens slut." (Matt 28:18-20)
Här nämns ordet all/alla fyra gånger i ursprungstexten.
Jag tycker att det täcker rätt så omfattande det som -
Nya Testamentet talar om, -
all makt, alla folk, -
alla bud, alla dagar.
Alla folk, -
innefattar dopet också barnen i Bibeln?
Bibeln svarar mycket tydligt på denna fråga.
Vi kunde säga att det kristna dopet kom till -
i en mycket familjecentrerad miljö.
I gamla förbundet -
var omskärningen en familjehändelse.
I Nya Testamentet kan vi se hur mänskorna anslöt sig, -
även som familjer.
Ett par ord om detta.
I pingstpredikan uppmanar Petrus: -
"Omvänd er och låt er alla döpas i Jesu Kristi namn, -
så att era synder blir förlåtna." (Apg 2:38)
Dopet är anknutet till frälsningen.
"Då får ni den helige Ande som gåva.
"Löftet gäller er och era barn och alla dem -
och alla dem som är långt borta, alla som Herren vår Gud kallar."
Dopet gäller alla människor, -
gamla och unga.
Om vi säger att barnen inte får komma till Gud, -
så beror det på sätt och vis på två antagande.
Det ena är att barn kan tas till församlingsmedlem, -
först i ungdomen, eller när hon kan förstå något av det.
Det andra är att man utgår från -
att barnet är rent, och inte behöver frälsning.
Synden börjar besvära först senare, småningom, -
blir hon i behov av frälsningen.
Bibeln avvisar dessa.
Våra bröder och systrar i många kyrkor -
har motiverat betonat -
att tro och dop hör ihop.
Att pånyttfödelse och dop hör ihop.
Att botgöring, m.a.o. omvändelse till Kristus, -
och dopet hör ihop.
Dopet är ett "paket", ett paket som rör -
hela vårt liv.
Guds frälsningsgärning.
Det är på sätt och vis också Jesu slutsigill.
Det är Hans sista ord här på jorden.
Ett viktigare bud kan inte lämnas.
När vi säger att tro och dop hör ihop, -
ges vi ofta den uppfattningen att små barn inte förmår att tro, -
men hur små barn är det fråga om när Jesus talar?
- Han talar ju om att barnen tror? - Ja.
Han talar i Matteusevangeliet, -
kapitel 18.
"Då kallade han till sig ett barn och ställde det mitt ibland dem och sade: -
"Jag säger er sanningen: Om ni inte omvänder er och -
blir som barnen kommer ni inte in i himmelriket."
"Och den som tar emot ett sådant barn -
i mitt namn tar emot mig."
I Markusevangeliet berättas hur mödrarna bar fram barnen.
Det var fråga om spädbarn.
Det berättas hur folk kom till Honom med barn, -
för att Han skulle röra vid dem.
Lärjungarna klandrade dem som kom, -
men Jesus tog dessa barn i famnen.
Ibland har vi en alltför förnuftig uppfattning -
att tro är att vi förstår och uppfattar, -
men tron är mycket mera, lite som livet.
Vi minns nästan ingenting från våra första levnadsår.
Ingen kan förneka att vi ändå levde.
Vi hälsade på en vän som inte mer riktigt uppfattar -
vad som försiggår här, men lever och har samma människovärde.
I Gamla Testamentet har vi den stora händelsen -
när israeliterna blir fria från slaveriet, -
och den är på ett visst sätt förknippad med dopet enligt Paulus.
Paulus använder ju olika bilder, -
och en av dem är i första Korintierbrevet, kapitel 10.
Hur Israels folk gick torrskodda genom Sävhavet, -
bort från slaveriets land.
"Jag vill att ni skall ha kunskap om detta bröder: -
våra fäder hade alla molnet över sig och gick alla genom havet.
Alla blev de döpta i molnet och i havet till gemenskap med Mose.
Alla åt de samma andliga mat,
och alla drack de samma andliga dryck."
Exodus är i Bibeln en dopmodell.
Genom vattnet blir vi frälsta.
Men vi ser hur det gick: -
de greps av otro, trots att de genom vattnet, -
blivit räddade från slaveriets land, Egypten, -
så de fick inte komma till det utlovade landet, -
förutom några.
Vi återkommer strax till otro och tro i förhållandet till dopet, -
men här hade vi igen ordet "alla", - alla kom igenom.
Det är osannolikt att barn inte skulle ha varit med, -
men har vi någon hänvisning till att barn skulle ha varit med?
Gamla Testamentets berättelse talar om kvinnor, barn, -
och familjefäder.
I Andra Mosebokens berättelse om påsken, talas det ju om -
Israels stora och små.
Senare räknas de ju.
Judiska bibelförklarare anser denna händelse så väldig -
att de genom Guds gärning flyttas genom havet, -
till det utlovade landet, torrskodda.
Sävhavet tog inte livet av dem, -
men faraos trupper drunknade i det.
Det berättas hur kvinnorna bar små barn i famnen, -
t.o.m. matade dem då de gick genom havet.
Här betonas det som famljehändelse, -
och också betonas det hur tryggt barnen hade det i famnarna.
Här är en mycket stark betoning.
Också i Nya Testamentet berättas tex. om Paulus när han -
var i fängelset med Silas.
Hur fångvaktaren blev troende. Om -
honom berättas det: " Redan vid samma timme på natten tog -
fångvaktaren med dem och tvättade deras sår, -
och han döptes genast tillsammans med hela sin familj."
Genast.
Ur breven framgår det vem som hörde till familjen.
Dit hörde mannen och hustrun och barnen, och därtill ännu -
slavarna eller tjänarna och andra.
Redan i Gamla Testamentet, som Paulus säger, -
blev alla döpta som kom över havet.
Och alla var med, hela familjen, barn och allt.
Låt oss gå till det du sade, -
att otro kan ändå uppstå.
Flera bröder och systrar är oroliga att om dopet betonas -
kan det t.o.m. vara ett hinder för väckelsen.
De tänker att om det betonas, att om Gud redan är, -
intresserad av ett litet barn, och tar henne till sig, -
så undermineras det att, -
mänskan ska omvända sig, bli troende, och följa Kristus i livet.
Jag frågar så här: -
Om du en gång har blivit döpt, -
har det ingen betydelse om du som fullvuxen tror?
Du kommer till Himlen i alla fall.
Nej. Bibeln säger tydligt, att den som döps och tror.
Här används ett tempus som inte betonar följden.
I Bibeln finner vi båda, -
dopet och därav följande växande tro, -
eller tro med dopet som omedelbar följd.
T.ex. den etiopiska hovherren som läste Jesaja och fann Kristus.
Han blev glad och sade: -
"Här är vatten." Och han lät döpa sig.
Det här är mycket tydligt sagt i Bibeln, -
och jag tror att det här ibland har glömts, -
och inte blivit predikat eller undervisat.
I Bibeln har vi många ord på grekiska -
som betyder barn, -
och ett av den är "gios", vilket betyder barn i juridisk mening.
Gios-position betyder adopterad.
Dopets betydelse är på sätt och vis också juridisk.
Vi blir anslutna till Guds familj, vi har barnens rättigheter, -
vi får ärva.
Vi får tilltala himlens Fader som Pappa, som Abba.
Vi behöver inte säga, som det stod i en bok : -
"Herr Gud, här är Anna, får jag tala till Er?"
Gud är vår far, "Fader vår" ... -
I Kristus, genom tron.
Paulus betonar hela tiden att "ni är i tron anslutna", -
och sedan talar han om tron och dopet.
I Galaterbrevets tredje kapitel talas det om det här.
Om nu någon skulle lära att enbart tro utan dop räcker, -
skulle det vara starkt i konflikt med det som Bibeln lär.
Det skulle sätta två saker i motsats som inte är i motsats.
I ett annat sammanhang sägs, -
"Vad Gud har fogat samman får människan alltså inte skilja åt."
Tron och dopet hör ihop.
Exodusbilden är rätt så åskådlig.
Om vi tänker att en familj med barn, -
alla sina grejor, far- och morföräldrar, -
har kommit fram till andra sidan, bort från slaveriet, -
och så genast, när de tackat Gud att de kommit bort från slaveriet, -
och med detsamma ilar iväg tillbaka igen till slaveriet.
Det här är det som tyvärr ofta sker.
Dopet är inte en reaktion, -
vår bekännelsegärning, eller vårt svar, -
utan det är Guds gärning.
När det berättas om Jesus som döptes först som vuxen, -
så bör vi komma ihåg att Jesus också var omskuren.
Därtill sägs ännu om Jesu dop sådant som det aldrig sägs, -
i Nya Testamentet om det kristna dopet.
"Sedan kom Jesus från Galileen till Johannes vid Jordan, -
för att döpas av honom.
Men Johannes ville hindra honom... -
"Det är jag som behöver döpas av dig, och nu kommer du till mig."
Jesus svarade: "Låt det ske. Det är så vi skall uppfylla allt, -
som hör till rättfärdigheten."
Men vårt dop, det kristna dopet, utgår från att det är uppfyllt.
Om vi förenklar bilden av vårt förhållande till Gud, -
så ser vi det som att gå hand i hand.
Men ibland tappar vi taget, endera så, -
att vi vill lämna hemmet, eller bort från gemenskapen.
Men Guds grepp håller.
Om tron skulle hänga på det att jag orkar hålla fast vid Gud, -
livet igenom, så skulle det nog i mitt fall inte bli till något.
Men det har varit sådant som profeten Jeremia berättade, -
att han beslöt att ta avsked från hela jobbet, -
från arbetet för Guds rike.
Han sade: "Du övervann mig, Du övertalade mig."
Och så är det även med dopet.
Dopet är det, att vi får gå i Jesu gemenskap.
Att vi lever i tro och bättring.
Också det bör betonas att, -
på samma sätt som, låt oss säga äktenskapet, -
att vi efter vigseln sticker iväg, -
utan det betyder, att då lever vi det också.
Och när vi misslyckas, så ber vi och ber om förlåtelse -
och håller samman.
Om jag inte idag lever i tron på Jesus -
så är jag lika mycket i konflikt med mitt dop -
som om jag hade ringen, och inte mer skulle tala med min maka, -
inte bo med henne och inte ha någonting att göra med henne.
Ja, så är det, och det märkvärdiga är att gamla ordet -
som talar om den Helige Anden, om att Han är en garanti, -
"arrabon" på arameiska, som på nutidens språk betyder vigselring.
När jag ser på ringen, -
så vet jag att förbundet finns.
Gud behöver inte förnya det, men jag måste återvända till det.
Gud har inte varit otrogen, -
fastän vi är otrogna, och fulla av otro.
- Ordet "förbund" ansluter sig till det här, för det -
hänför sig till omskärelsen, som var ett förbundstecken.
Är också dopet ett tecken för det nya förbundet?
- Ja. Först det klassiska stället där -
denna jämförelse görs är andra Kolosserbrevet, kapitel 2, -
där Paulus säger: -
"I honom bor gudomens hela fullhet i kroppslig gestalt, -
och i honom är ni uppfyllda, han som är huvudet -
över alla härskare och makter.
I honom blev ni också omskurna, inte med människohand -
utan med Kristi omskärelse, när ni avkläddes er syndiga natur -
och begravdes med honom i dopet. I dopet blev ni också uppväckta med -
honom genom tron på Guds kraft, han som uppväckte honom från de döda."
Paulus använder orden "Kristi omskärelse" för dopet.
Ett annat ställe är -
Matteus sista kapitel, där vi startade.
Påskens händelser är väldigt fina.
Jag undrar varför en detalj från Galileen är så viktig.
Ett stort under har skett, Jesus är uppstånden.
Och sedan sägs det: "[H]an har uppstått från de döda.
Se, han går före er till Galileen."
Och senare sägs det: "Var inte rädda! Gå och säg -
till mina bröder att de ska gå till Galileen."
Och lite senare: "De elva lärjungarna gick till Galileen, -
till det berg dit Jesus hade befallt dem att gå."
Här får de sedan dopbefallningen.
Jämförelsen med Sinais berg dit Gud hade fört dem och talat till dem, -
och senare sade till dem: "Jag ska sluta ett nytt förbund med er."
I Nya Testamentet såg Matteus jämförelsen. Han talar om -
Bergspredikans berg, sannolikt berget där förbundstalet hölls, -
och betonar dopbefallningen, -
att lärjungarna blir utsedda på berget -
där Gud talar till sitt folk.
Han kopplar ihop Guds stora gärningar.
Du har under den här intervjun ofta hänvisat till Bibeln.
Anser du att vi i dopfrågan har lösgjort oss från Bibeln?
Vi grälar, och vi talar -
om lutherskt synsätt, -
det baptistiska o.s.v.
Borde vi återgå mera till Bibeln i hela den här frågan?
Ja, säkert är det så här.
Jag har ett mycket kärt och varmt förhållande till alla troende, -
och vill aldrig motsätta mig dem någon på något vis.
Många kyrkor har ur Bibeln lärt sig något viktigt -
och läran om dopet.
Egentligen är dopet i Bibeln en Guds gärning.
Det, att Gud ensidigt sluter ett förbund med oss.
Att Han tvår oss rena, att Han dör på korset, -
att Han kallar oss till sin gemenskap.
T.ex. dopbudet, där det sägs: "Gå därför ut och gör alla ...", -
Ordagrant kunde man översätta det: -
När ni lever, när ni rör er bland folk -
"gör alla folk till lärjungar", - som ett ord.
Det följer inte fler befallningar, endast detta, -
gör-till-lärjungar.
Sedan förklaras det på två sätt hur det sker: -
så att ni döper, så att ni lär.
Och vad bör vi lära?
Det, att när dopet har skett är allt förbi?
Nej.
Lika lite som äktenskapet är förbi efter vigseln -
är dopet förbi efter dopförrättningen.
Efter det lever jag som kristen, som döpt, i tron på Kristus.
Tron växer och mognar så småningom.
Alltid finns också risken för otro, att jag glömmer och förnekar.
Då kan ingen dopförrättning rädda mig, -
utan den som tror och blir döpt räddas.
Då gäller det att göra bättring och komma till Kristus.
Hemmet finns, vi bör göra som i berättelsen om den förlorade sonen.
Först var han utled på hemmet -
han ville gå ut i världen, såsom många gör.
Men han fick hemlängtan, och det enda som blev kvar var hemmet, -
fadern som väntade och önskade honom välkommen hem.
Tack Henrik Perret för att du öppnade detta för oss.
Och tack till dig som igen var med oss i Café Bibeln.
Hemmet finns, dit kan vi alltid vända oss.
Jesus väntar på dig.
Vi ses igen om en vecka.
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7
Â