PROFEETALLISESSA VAAKAKUPISSA
Jakso 19 Hengellinen kriisi
Olet sydämellisesti tervetullut tähän ohjelmaan!
Aion puhua tänään hengellisestä kriisistä -
ja siitä, miten maan hengellinen kriisi voi muuttua.
5. Mooseksen kirjassa on Raamatun sana, -
jonka tahdon jakaa tänään kanssasi.
"Katso, minä asetan tänä päivänä teidän eteenne -
siunauksen ja kirouksen:
siunauksen, jos te tottelette Herran, teidän Jumalanne, käskyjä, -
jotka minä tänä päivänä teille annan,
mutta kirouksen, jos te ette tottele Herran, teidän Jumalanne, käskyjä, -
vaan poikkeatte siltä tieltä, jota minä tänä päivänä käsken teidän vaeltaa, -
ja seuraatte muita jumalia, joita te ette tunne."
Aion muutaman minuutin ajan pysähtyä erään asian eteen, -
joka on valtavan tärkeä maamme hyvinvoinnille.
Huomaan, että maassa vallitsee hengellinen kriisi.
Lukemassani tekstissä puhutaan siunauksesta ja kirouksesta.
Ehkä ajattelet, että nämä sanathan koskevat Israelia.
Mutta kuten kaikki muukin Jumalan sana, se ei koske vain Israelia.
Se koskee koko maailmaa sekä myös pientä Ruotsia.
Luin äskettäin todella jännittävän kirjan, -
jonka on kirjoittanut Lars Widding.
Se kertoi Ruotsin suurvaltakaudesta.
Kirjoittaja kuvaa kuinka Ruotsin maa -
ja sitä johtava kuningas johtivat maan sotaan -
joka toi mukanaan paljon sosiaalista epäoikeudenmukaisuutta -
ja sen lisäksi ihmisten hyväksikäyttöä.
Tuona aikana haalittiin uskonnollisuuden varjolla -
rikkauksia ja kunniaa.
Sillä kertaa Jumala sanoi: "Nyt riittää!"
Ruotsi menetti suurvalta-asemansa.
Ehkä Jumala näkee samalla tavoin Ruotsin maan tänään.
Ehkä voin kuulla Hänen huuliltaan: "Nyt riittää!"
Jumalan pelko ja siunaus kulkevat hyvin usein käsi kädessä.
Näen selvästi tutkiessani Raamattuani, kuinka -
molemmat takertuvat toisiinsa ristissä olevien käsien tavoin.
Niin tapahtuu usein elävän Jumalan seurakunnan kautta.
Kun se on täynnä Herran läsnäoloa ja kirkkautta, -
silloin koetaan siunausta.
Mutta jos seurakunta lakkaa elämästä lähellä Jumalaansa -
ja seuraamasta niitä käskyjä, jotka Hän on meille antanut, -
silloin se on lakannut olemasta valo pimeydessä -
ja suola mädännäisyyden keskellä. Se ei ole enää se siunaus -
kansallemme, joksi Jumala oli sen tarkoittanut.
Me puhumme usein usein Jumalan rakkaudesta.
Mutta olen tutkinut vähän, mitä Jumalan rakkaus pitää sisällään.
Uskomme, että Jumalan rakkaus on sellainen, että Hän katsoo -
sormien läpi kaikkea sitä, mikä mielestämme on hyvää.
Saamme olla mitä mieltä tahansa.
Voin kuulla kuinka vihollinen huutaa ja kirkuu.
Moraalittomuus huutaa: "Tule ulos kaapista!"
Ahneus huutaa: "Otan sinulta kaiken, minkä saan.
Tahdon lisää ja lisää."
Ja vaikka elämmekin armon aikakaudessa -
ja rakkaus on ilmestynyt Jeesuksen veren kautta, niin Jumala ei katso -
sormien läpi kaikkea sitä pahaa, mitä tapahtuu tänään maassamme.
Historioitsijat, poliitikot tai maallistuneet teologit -
näkevät sen, mutta eivät tahdo puhua siitä.
He ovat sokeita kaikelle sille, jolle heidän tulisi olla avoimia.
Kun olemme nähneet Skandinaviassa, miten Jumala on -
siunannut meitä, olemme lyöneet rintaamme ja sanoneet: -
"Tämän olemme me saaneet aikaan."
Sen sijaan, että olisimme antaneet Jumalalle kunnian kaikesta, -
mitä olemme saaneet aikaan, niin kehumme itseämme.
Se johtaa kristillisyyden ja kristillisten normien halveksuntaan.
Kristillisiä normeja poistetaan yksi toisensa perään.
Uskallan väittää, että asiat ovat kallistumassa yhä jyrkemmin -
alaspäin rakkaassa maassamme.
Oikeastaan on niin, että maahan on leviämässä epätoivo.
Kristillisyys on maallistunut.
On jumalattomia ja liberaalisia virtauksia.
Sen tuloksena maa on joutunut syvään kriisiin.
On unohdettu herätysperinne.
Profeetallisia sanomia pidetään hölynpölynä.
Niitä halveksutaan virnistäen kylmän pilkallisesti.
Kovat huudot kaikuvat piinattua tulevaisuudenuskoa vastaan.
Epätoivoiset, luhistuneet perheet kyselevät turhaan: "Miksi? Miksi?"
Nuoret miehet, useinkin maahanmuuttajataustaiset, -
istuvat vankiloissamme. Osa heistä itkee ja -
epätoivoisesti yrittää päästä eroon rikollisuudesta.
Osa taas heristää nyrkkiä: "Päivä tulee, jolloin annan takaisin."
Vanhukset eivät uskalla mennä iltaisin ulos peläten, -
että joku hyökkää kimppuun.
Kouluissa on kurin pitäminen käynyt yhä vaikeammaksi.
Uskon, että ratkaisevana syynä siihen on, -
halveksunta kristillisiä, pyhiä normia kohtaan.
Halveksunta on levinnyt ympäri maailmaa -
ja on tänä päivänä maassamme ruton kaltainen.
Jos tämä kehitys saa jatkua -
niin maa joutuu yhä syvempään kriisiin.
Ainoa, mikä voi muuttaa maamme, on perusteellinen herätys.
Kääntymisen aalto.
Taivaallinen tsunami, joka repii pois kaiken epäuskon, -
jota on kerääntynyt ihmisten sydämiin ja yhteiskunnan elämään.
Tarvitsemme hengellistä läpimurtoa.
Haluan taas ottaa esiin Raamatun ja lukea sieltä pari sanankohtaa.
Herra tuli Joonaan luo.
"Joonalle, Amittain pojalle, tuli tämä Herran sana:
"Nouse, mene Niiniveen, -
siihen suureen kaupunkiin, ja saarnaa sitä vastaan; -
sillä heidän pahuutensa on noussut minun kasvojeni eteen"."
Näin Herra puhui Joonaalle.
Koen, että Herra on samalla tavoin puhunut minulle -
ja monelle muulle nähdessämme, mihin maamme on menossa.
Siksi tahdon sanoa kaikille teille: "Meidän kaikkien -
on oltava yhtä mieltä ja kuljettava kääntymyksen tietä."
Joona ei tahtonut saarnata Niinivelle.
Hän lähti laivaan paetakseen Jumalan kutsulta.
Monet julistajistamme ovat yrittäneet puhua vain rakkaudesta -
ilman kääntymystä.
Vaikka Jumalan rakkaus onkin rajatonta, -
niin olemme unohtaneet puhua, että Jumala on pyhä.
Joonan paetessa merimiehet heittivät hänet mereen hänen omasta -
pyynnöstään. Hän sanoi, että se oli ainoa tapa pelastaa heidät.
Kalan vatsassa Jumala puhuu vielä kerran Joonaalle.
"Nouse ja mene Niiniveen, siihen suureen kaupunkiin, -
ja saarnaa sille se saarna, minkä minä sinulle puhun".
Olen muutaman kerran tämän ohjelmasarjan aikana -
lainannut Jesajan kirjan sanoja: -
"Maa, maa, maa! Kuule Herran sana!"
Ruotsin kansa! Skandinavian ihmiset!
Kuunnelkaa sanomaani.
Jumala tahtoo tulla ja antaa meille virvoituksen ajan.
Nyt on korkea aika palauttaa ne normit, -
jotka rakastava, elävä Jumala on antanut.
Totuus on se, että Jumala voi, tahtoo ja Hänen täytyy -
saada muuttaa maamme. Antaa meille jotain myönteistä.
Olen varma siitä, että niin tapahtuu.
Jäljellä on vain kysymys: -
"Tahdommeko muutosta?"
Nyt on korkea aika, että sinä ja minä kristittyinä alamme toimia.
Täytyy tulla loppu nahistuneelle ja -
tylsistyneelle evankeliumille, joka ei vapauta.
Nyt tarvitaan profeettoja, joilla on pyhänä aseena -
Jumalan ikuinen sana!
Siksi tahdon sanoa: "Anna sanalle tilaa."
Jumalan kymmenen käskyn täytyy saada jälleen -
tilaa koulujen opetuksessa.
Meidän täytyy mitä suurimmalla vakavuudella -
tuoda Jeesus esille maailman Vapahtajana ja Ruotsin toivona.
Meidän on annettava sovituksen sana kansallemme, -
nykyajan ihmisille. Sanomme joskus hieman huolettomasti: -
"Tuo puhe pelastuksesta ja kaikesta tuosta uskonnollisesta -
kuuluvat 1700-1800 luvulle.
Mahdollisesti 1900-luvun ihmisille.
Mutta 1900-luvun puolivälissä tulimme niin valistuneiksi, -
että aloimme poistaa uskonnollisuutta. Totuus on se, että 1900-luvun -
puolivälissä tulimme yhä sokeammiksi -
ja näimme yhä huonommin.
Hengellisiä silmiämme pimensi ei vain harmaakaihi -
vaan valitettavasti myös viherkaihi.
Eräässä laulussa, jonka oma isäni on säveltänyt, -
sanotaan näin: -
Matkaajat tulevat ja matkaajat menevät -
toistensa kanssa jutellen.
Olemme kaikki samalla matkalla - ja juttelemme toistemme kanssa.
Puhumme ilmasta ja tuulesta.
Juttelemme autojen malleista ja ympäristöongelmista.
Puhumme kaikesta arkipäiväisestä, -
mutta puhuimmeko siitä, mistä meidän olisi tullut kristittyinä puhua?
Laulu jatkuu: Joka asemalla joku poistuu -
ja toinen astuu sijalle.
Ihmisiä kuolee ja ihmisiä syntyy.
Kerta toistensa jälkeen heitä poistuu ajasta.
Mutta ovatko he saaneet kuulla sanoman pelastuksesta Jeesuksessa?
Laulaja laulaa: Mutta matkustan eteenpäin...
Tämä ei koske vain laulajaa, vaan myös sinua ja minua.
Matkustamme eteenpäin yhdensuuntaisella lipulla.
Matkustan tuntematonta kohtaloa päin.
Asemat kiitävät ohi nopeaan.
Viimeinen asema on kuolema.
Olet kokenut kerta kerran jälkeen Jumalan kutsuvan äänen.
Ajattelet, että seuraavalla asemalla kutsun hänet sydämeesi.
Odotan ja otan Jeesuksen vastaan lähempänä kuolemaa.
Tuo laulu, tai pikemminkin runo, jatkuu seuraavasti: -
Siellä tiemme eroavat.
Jotkut menevät sisään ikuisen elämän porteista.
Siellä säteilee valo, ja heidät toivotetaan tervetulleiksi ilolauluin.
Olen seurannut noiden ihmisten viimeistä taivalta -
ennen kuin he ovat astuneet ikuisuuden rajan yli.
Olen nähnyt heidän hymynsä heidän kurkistaessaan ikuiseen elämään -
ja nähdessään taivaan kirkkauden ja kuullessaan riemulaulun.
Mutta valitettavasti näin ei käy kaikille.
Toiset pelästyvät taivaan kirkkautta -
ja pakenevat varjojen maahan.
Matkustimme yhdessä, mutta sainko kerrottua -
Kristuksen sovitustyöstä?
Kirous vai siunaus?
Kristittyinä toivomme maallemme siunausta.
Toivomme, että ottaisimme vaarin siitä Jumalan ojennetusta kädestä -
joka voi ja tahtoo johtaa meidät siunauksen tielle.
Rakkaat ystävät! Matkustamme yhdessä.
Sinä ja minä.
Matkustan yhdessä naapurieni kanssa, jotka asuvat samalla alueella.
Auttakoon Jumala meitä olemaan se valo, joka meidän tulee olla -
ja se suola, joksi Jumala on meidät tarkoittanut.
Kaipaamme parempaa yhteiskuntaa ja parempaa hengellistä ilmapiiriä.
Jotta saisimme paremman yhteiskunnan -
ja toisenlaisen ilmapiirin, niin meidän täytyy kääntyä.
Tämän päivän nuoret, te jotka olette huomispäivän vanhemmat, -
mitä annatte lapsillenne?
Me, jotka jo olemme tuoneet esiin sukupolven -
ja nähneet heidän kasvavan, mitä annoimme heille?
Sydämeni vapisee kauhusta, -
kun ajattelen, mitä Jumalan ehkä täytyy tehdä -
saadakseen Ruotsin maan kääntymään.
Milloin maamme, milloin Skandinavia -
kääntää sydämensä Herran puoleen?
Käännymmekö vasta sitten, kun onnettomuus on kohdannut meitä?
Vai käännymmekö ennen, kuin on liian myöhäistä?
Te, jotka kannatte maastamme poliittista vastuuta.
Te, jotka kannatte maastamme hengellistä vastuuta.
Milloin heräätte siitä haavetilasta, -
jonka mukaan mitään vaaraa ei ole odotettavissa?
Kaikki menee vanhaa latuaan.
Uskallan sanoa sinulle, -
että tänään Ruotsin maamme on suojaton -
aivan kaikilla alueilla.
Viholliset - enkä tarkoita vain sotaan liittyvää vihollista -
vaan hengellisyyden vihollisia -
ovat hyökänneet jatkuvasti, -
ottaneet ihmisen toisensa jälkeen ja pilanneet -
hengelliset makunystyrämme saaden meidät täydelliseen uinumistilaan.
Nukumme Ruususen unta, mikä on aivan hirvittävää!
Ruotsi on suojaton pimeyden valtojen hyökkäyksien edessä.
Et voi väittää vastaan, -
kun sanon, mitä kaupungeissamme tapahtuu, -
vieläpä pikkukaupungeissamme.
Joka päivä meille syötetään uutisia väkivallasta.
Meitä syötetään pimeyden ruhtinaan hyökkäyksiä.
Emme silti voi uskoa, että ihminen itsessään on niin paha.
Ei, hänet ovat vallinneet pahan voimat, joiden olemme antaneet tulla.
Vieraat valtiaat itse kadotuksesta ovat murtautuneet sisään -
ja tuhonneet ja repineet rakkaan isänmaamme.
Haluan huutaa ulos sydämeni tuskan.
Syvimmän suruni.
Ruotsi, Ruotsi, Ruotsi! Kuule Jumalan kallis sana!
Herää ruususen unestasi -
ennen kuin orjantappuroiden piikit ovat haavoittaneet sinut verille.
Ainoa toivo, mikä Ruotsilla oikeastaan on, -
se valoisa tulevaisuus on antautua ja sanoa, -
"Jumala, armahda meitä!"
Olen puhunut siunauksesta ja kirouksesta.
Tahdon mainita seikan, myös vaikuttaa siihen, mitä koemme.
On olemassa viha kaikkea sitä vastaan, mikä on Jumalasta, -
varsinkin Israelia kohtaan.
Jumala kiroaa Sanan mukaan sen, joka kiroaa Jerusalemia.
Hän siunaa sitä, joka siunaa Jerusalemia.
Nämä sanat totisesti pitävät paikkansa.
Tuntuu onnettomuudelta, hirvittävältä petokselta kaikkea -
kristillisyyttä ja kaikkea sitä kohtaan mitä rakastamme, -
että vastuunkantajamme kiroavat Israelia ja Jerusalemia.
Mutta kysymys on myös omasta maastamme. Meidän täytyy sanoa: -
"Jumala, armahda maatamme!"
Kiitos rakas taivaan Isä, että olen saanut antaa tämän -
ankarankin sanoman. Mutta olen tehnyt sen sinun käskystäsi, enkä ole -
tahtonut loukata. Olen tehnyt sen, sillä tahdon kansan ymmärtävän, -
että on olemassa lääke, pelastus ja vapautuminen.
Siunaa kaikkia kuulijoita ja puhu heille edelleen. Aamen.
Kaikki te rakkaat ystävät, jotka seuraatte ohjelmaani.
Olen varma siitä, että tahdotte olla mukana siunaamassa meitä -
rukoillen ja antaen. Sanon kaikille teille: -
Jumala teitä siunatkoon!
Suomennos: Kirsti Eastwood