PROFEETALLISESSA VAAKAKUPISSA
Osa 17 Sateen kohina
Olet lämpimästi tervetullut ohjelmaan.
Aiheena on tarpeemme kuulla Hengen sateen kohina.
1. Kuningasten kirjan 18. luvusta tahdon lukea yhden ainoan jakeen.
Se on jae 41.
Ja Elia sanoi Ahabille: -
"Nouse, syö ja juo, sillä sateen kohina kuuluu."
On valtavan suuri etuoikeus saada taas kerran julistaa -
tällaista profeetallista sanomaa.
Saada julistaa sitä Ruotsille, omalle kansalleni, ruotsalaisille -
mutta voida julistaa myös muille Skandinavian maille, -
tekee vastuun niin paljon suuremmaksi.
Ohjelmaa valmistellessani on eräs sana tullut toistuvasti mieleeni: -
"Kuulen sateen kohinaa."
Viime vuosien aikana olen huomannut, -
että hengellisessä maailmassa kohisee enemmän kuin ennen.
Tämä Hengen sade tulee olemaan siunaukseksi Jumalan kansalle.
Ja myöskin maallemme, -
kun tahdomme valita Jeesuksen ja seurata häntä.
Ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että -
olemme kokeneet todella pitkän ajan hengellistä kuivuutta.
Se on tuonut mukanaan hengellisen kurjuuden -
ja hengellisen nälänhädän. Raamatullisten totuuksien -
on täytynyt väistyä joskus poliittisen korrektiuden tieltä -
ja joskus uskonnollisen korrektiuden tieltä.
Liberaaliteologia on joskus pakottanut meitä epäilyksiin, -
joilla ei ole mitään tekemistä uskon kanssa.
Kristuksen kirje on revitty rikki.
Se on revitty riekaleiksi, loppuun luettu.
Riekaleiksi revittynä siitä ei saa mitään selvää.
Voisin mainita esimerkkejä ihmisistä, -
joita uskonnolliset käsitykset ovat repineet rikki.
Kerran maassamme oli yhteiskuntaa tutkiva ohjelma.
He houkuttelivat ohjelmaan papin -
ja saivat kertomaan kantansa homoseksuaalisuudesta yms.
He paljastivat hänet rumalla tavalla eikä kukaan piispoista -
noussut puolustamaan Raamattuun uskovaa pappia.
Kuivuus Ruotsin maassa on muuttunut sietämättömäksi.
Tarvitsemme nyt tervettä hengellisyyttä -
korvaamaan rituaaleja ja kaikkia mahdollisia kummallisuuksia.
Hengen ihana virta on kuivanut siihen pisteeseen, -
että maa on janoisena ja rikki haljenneena.
Profeettojen ääniä kuullaan yhä harvemmin, -
yhä epäselvemmin ja hiljaisemmin.
Monin paikoin profeetallisia sanomia halveksitaan.
Joskus sitä jopa kehdataan kutsua uskonnolliseksi siansaksaksi.
Usko ihmeisiin on painettu alas epäuskon pimeimpään kellariin.
Vaatimus siitä, ettemme saisi loukata puheillamme ketään, -
painostaa meitä.
Monet sanovat: "Voi kuinka synkän kuvan maalaatkaan."
Puhun pian ihanammista asioista.
Tilanne Ruotsissa ja Skandinavian muissakin osissa, -
on suureta osaltaan samanlainen kuin profeetta Elian aikana.
Kansa palvoi epäjumalia ja valmisti niitä käsin.
Modernissa Ruotsissa meillä on myös epäjumalia.
Uskallan väittää, että epäjumaliksi ovat joskus tulleet -
ylenmääräinen ruoka ja juomat, viineistä puhumattakaan.
Samoin jalkapallo ja urheilu.
Ei ole syntiä syödä ruokaa tai kat- soa jalkapalloa tai jääkiekkomatsia
Mutta jos siitä tulee jumalamme, silloin se on vaarallista.
Kuulin jokin aika sitten, että jalkapallosta on tullut uusi uskonto.
Silloin siitä on tullut epäjumala.
Laumoittain ihmisiä on joutunut hirvittävään rotkoon.
Niiden, joiden tulisi olla kauniita kasveja Jumalan puutarhassa, -
eivät kanna lainkaan viheriöiviä lehtiä.
Jopa juuretkin ovat jäätyneet kelvottomiksi.
Kuulen hengessäni sateen kohinaa.
Tarvitsemme kipeästi Jumalan armahtavien käsien kosketusta.
Ei ole mitään ihanampaa kuin kevään saapuminen, -
kun purot solisevat mäenrinteillä ja kukat kukkivat ojien varsilla.
Silloin iloitsemme, sillä tiedämme, että kesä on tulossa
Profeetalliset sanat polttavat sydämessäni: -
"Kuulen sateen kohinan."
Joskus on vaikeaa kuvailla kaikkea tätä.
Teemme joskus samoin, kuin Herra halusi tehdä.
Hän halusi lähettää meille herätyksen sanoman.
Ja me haluamme uskoa hänen sanomaansa.
Uudistus tulee kohtaamaan Jumalan omaa kansaa.
Mutta meidän on sanottava profeetan tavoin: -
"Niin tuntekaamme, pyrkikäämme tuntemaan Herra: -
hänen nousunsa on varma kuin aamurusko, -
hän tulee meille kuin sade, -
kuin kevätsade, joka kostuttaa maan."
Profeetta Elia ja hänen palvelijansa olivat ihmisinä täysin erilaisia.
Elia oli uskon sankari, -
joka profeetallisella herkkyydellä kuuli sateen kohinan.
Profeetan palvelija muistuttaa hieman modernia ruotsalaista -
horjuvalla uskollaan ja hengellisellä hitaudellaan.
Palvelija menee kuusi kertaa vuoren huipulle katsomaan merelle päin.
Hän palaa samojen masentavien sanojen kera: "Ei näy mitään."
Viimeisen kerran palatessaan hän tahtoo viedä Elialta uskon.
"Näen pilven mutta vain miehen käm- menen kokoisen. Älä odota mitään."
Ehkä joku ajattelee samoin -
sanoessani, että kuulen sateen kohinan.
Olet kenties joutunut masennuksen kuristukseen.
Näet vain mahdottomuuksia mahdollisuuksien sijaan.
Kuulen ja huomaan sateen kohinan -
pohjoisesta etelään, idästä länteen.
Jumalan pyhän tulee vaikuttamaan koko maahan.
Lupaukset pysyvät horjumattomina.
Mutta joittenkin täytyy kunnostaa alttari, -
rukouksen alttari aivan kuin Eliankin aikana.
Huomaan hengessä -
sateen kohinan, joka tahtoo herättää kaupunkimme.
Sateen kohinaa tulisi kuulua Malmön ampujien keskuudessa.
Sateen kohinaa tulisi kuulua -
niiden parissa, jotka polttavat sekä autoja että taloja.
Sateen kohina, -
joka kerran kuultiin sinussa, Malmö, -
50-luvulla uudistusherätyksen ihanina päivinä.
Voit kuulla taas sateen kohinan -
jos vain avaat sydämesi Jeesukselle.
Sinä kaunis, mielenkiintoinen Malmö. Ala etsimään Jumalaa.
Ala etsimään sitä, mikä on ylhäällä -
ennen kuin kaupunki on kokonaan tuhoutunut.
Sinun Göteborg, tarvitsee kuulla sateen kohinaa -
Biskopsgårdenissa ja muilla alueilla, joilla väkivalta hallitsee.
Sinun on kuultava sateen kohinaa kirkoissa.
Sinun tarvitsee nähdä kuivahtaneiden ihmisten -
yhtäkkiä nauttivan Hengen sateesta.
Nuo herätyksen korkeat aallot, jotka syöksyivät saariisi, -
tulevat taas kerran huuhtomaan länsirannan saaria -
ja muuttamaan siellä paikkakunnat ja ihmiset.
Kuulen sateen kohinan -
sinun ylläsi, sinä kaunis ihastuttava pääkaupunki Tukholma.
Sinä, Tukholma, tarvitset aivan erityistä sadetta.
Sinä, joka olet nähnyt niin paljon Jumalan kirkkautta.
Sinä, joka olet nähnyt Hengen lankeavan.
Sinä, joka olet nähnyt seurakuntien kasvavan kymmenestä -
moneen tuhanteen. Sinä, joka olet nähnyt eri työmuotojen toisensa -
jälkeen tulevan ja joskus menevän.
Tarvitset jumalallisen sateen kohinan.
Kaupunki, joka on niin haavoitettu -
huumeitten ja väärinkäytön ja revittyjen perheitten vuoksi.
Ei vain Tukholma, vaan jokainen kaupunki.
Kaupunki, joka on niin täynnä syntiä ja likaa.
Sinun tarvitsee kuulla sateen kohina.
Sinä kaupunki, sinä, jossa on seurakuntia, -
te seurakunnat, kutsukaa Pyhä Henki sisälle.
Ja rukoilkaa, että hän aukaisee korvanne kuulemaan sateen kohinan.
Kuulen sateen kohinan naapurimaittemme yllä.
Kuulin sateen kohinan ja -
näin sateen lankeavan suomalaisessa Seinäjoen kaupungissa.
Sateen kohinaa kuuluu myöskin maan muissa kaupungeissa.
Kuitenkin tiedän, että myös Suomi tarvitsee sateen kohinan.
Kuulen sateen kohinaa sinussa, Oslo.
Oslo, sinä viihtyisä kaupunki, -
joka kimmellät niin kauniisti sinisen veden äärellä.
Kuulen ylläsi sateen kohinan.
Uusi aika on tulossa. Jo nyt näen sen tapahtuvan.
Mutta kuulen sateen kohinan -
myös pienillä paikkakunnilla, pienissä rukouspiireissä.
Huomaan sateen kohinan janoisten, nälkäisten -
ja lähes periksi antaneitten saarnaajien keskuudessa.
Meidät on Jumalan kansana kutsuttu todistamaan ihmisille.
Saarnaamaan kääntymyksen ja parannuksen sanomaa.
Tahdon kääntyä teidän puoleenne, jotka on valittu edustamaan -
hallituksessa, eduskunnassa ja kunnan elimissä.
Voi jospa ymmärtäisitte, että on kansaa, joka rukoilee ja kaipaa -
sateen kohinaa, joka tahtoo olla voimana ja apuna teille, -
jotta voisitte johtaa alueitanne kohti oikeaa tietä.
Tänään johdatte usein sokaistuina ettekä tiedä -
mitä on tapahtumassa.
Kuulen sateen kohinan rakkaitten työtovereitten yllä.
Osa heistä on väsynyt ja luovuttanut jo kauan sitten -
eivätkä enää saarnaa täyttä sanomaa.
Mutta kuulen yllänne sateen kohinan.
Meitä, seurakuntiamme, laulajiamme ja muusikoitamme -
ei ole kutsuttu kaiuttamaan uskonnollisia keksintöjä.
Meidät on kutsuttu ääneksi erämaassa.
Meitä ei ole kutsuttu johtamaan kompromissien tahmeaa sotkua.
Meidät on kutsuttu olemaan valona kaupungin kukkulalla, -
suolana mädännäisyyden keskellä.
Jumala tahtoo tehdä jotain uutta, jotain paljon suurempaa.
Jumala ei halua antaa vain jotain yleistä uudistusta.
Jumala tahtoo perusteellisen juuriin asti tunkeutuvan Hengen -
sateen, joka muuttaa kuivuudesta halkeilevan maan -
ihanaksi pelloksi, jossa ikuisuuden kukat alkavat orastaa.
Tarvitsemme jotain enemmän -
kuin vain latteaa, elotonta kristillisyyttä.
Tarvitsemme elävää todellisuutta.
Meidän tarvitsee kuulla sateen kohinaa koko Skandinavian yllä.
Mutta aivan erityisesti meidän tulee maassani -
nöyrtyä ja sanoa: -
"Herra, siitä on kauan kun seisoin Hengen sateessasi."
Voi, jospa Herra avaisi silmämme näkemään, mitä on tapahtumassa.
Voi, kun janostamme tulisi niin valtavan pakonomainen, -
ettemme voisi elää, ellemme saa maistaa Hengen sadetta.
Tiedät voivasi kuulla sateen.
Mutta joskus teet kuin tavallisessa sateessa.
Juoksemme noutamaan sateenvarjon. Avaamme sen ja menemme sen alle.
Tai juoksemme suojaan, koska emme tahdo kastua.
Joskus teemme samoin hengellisessä elämässämmekin.
Sanon sinulle: Pane pois epäuskon sateenvarjo.
Särje se ja heitä pois luotasi.
Asetu Hengen suloiseen sateeseen, niin muutut.
Ruotsin kansa, sinun tulisi kiittää Jumalaa, joka antoi sinulle maan.
Niin runoili yksi 1900-luvun suu- rimmista hengellisistä johtajista, -
Lewi Pethrus. Ruotsin kansa, sinun tulisi todellakin kiittää -
Jumalaa siitä maasta, jonka hän antoi sinulle.
Mutta sen sijaan, että olisit kiitollinen ja iloinen, -
olet muuttanut maan ihanuuden joksikin kamalaksi.
En ymmärrä, -
ettemme tajua, että maassamme on tapahtumassa jotain hirveää.
Väkivalta ja jumalattomuus leviävät.
Kristinuskoa halveksitaan uskomattomilla tavoilla.
Ylistät okkultistisia asioita -
enemmän kuin Jumalaa, joka antoi sinulle maan sitä varjellen.
Se on vakavaa ja vaarallista.
Siksi meidän pitäisi etsiä Jumalaa kaikesta sydämestämme.
Kun Elia kuuli Karmelin vuorella sateen kohinan, tapahtui jotakin.
Kun tuli lankeaa alttarille, -
niin kansa huutaa yhteen ääneen: -
"Herra on Jumala! Herra on Jumala!"
Karmelin vuorella oli ollut kova taistelu -
Elian ja 450 epäjumalien profeetan välillä.
Israel oli korottanut kamalia, saastaisia epäjumalia.
Taistelu oli ollut todella kova, mutta Elian astuessa esiin ja -
tulen langetessa, tulee kuningas Ahabille yhtäkkiä käsky: -
"Nouse, syö ja juo, sillä sateen kohina kuuluu."
Oikeastaan rukoiltiin sadetta.
Ruotsi! Meidän tarvitsee rukoilla Hengen sadetta.
Vaikket yleensä rukoile, voisit ainakin sanoa: -
"Jumala, jos olet olemassa, niin lähetä muutosten tuulet maahamme."
Ei lisää väkivaltaa, likaa tai epäpuhtauden juhlintaa, -
vaan tulta, joka puhdistaa, pyhittää ja vapauttaa.
Tätä tarvitsemme!
Kuuletko jotain? Huomaatko jotain? Odotatko jotain?
Onko kristittyjen yhteydestä tullut vain sosiaalista yhdessäoloa?
Vai onko se rukousyhteyttä -
ihmisten välillä, jotka näkevät millä kellonlyömällä ollaan.
Kuulen sateen kohinan.
Tuntuu, että jotain on tapahtumassa.
Mutta jos sinä tai minä emme anna Hengen sateen tulla, -
niin kauheus tulee jatkumaan -
samoin kuin nyt ja lisääntymäänkin.
Mutta Jumala tahtoo särkeä pahan ja pimeyden vallan.
Isä, Jeesuksen nimessä rukoilen, että myös tämä julistus -
saa ihmiset aavistamaan, että sateen kohina on Ruotsin yllä.
Aavistamaan, että voimme avata sydämemme sinulle -
ja elää yhteydessäsi.
Iankaikkinen Isä, kiitos, että kuulet rukoukseni.
Anna meidän kaikkien palata luoksesi ja rakentaa rukousalttari.
Jeesuksen väkevässä ja kalliissa nimessä.
Anna meidän kokea lupaamasi kansanherätys. Aamen.
Tahdon tänään vedota sinuun.
Tue rukouksillasi ja lahjoituksillasi näitä ohjelmia.
Rukouksesi ja lahjoituksesi tekevät mahdolliseksi, -
että voimme saarnata herätyksen sanomaa.
Suomennos: Kirsti Eastwood