PROFEETALLISESSA VAAKAKUPISSA
Elämä, joka ei kuole
Tervetuloa "Profeetallisessa vaakakupissa" -ohjelmasarjaan -
täällä Taivas TV7:ssä.
Tänään aiheenamme on "Kuolematon elämä".
Siinä on tietenkin kysymys hengellisestä elämästämme.
Tiedämme, että elämämme kestää -
noin 70-100 vuotta.
Mutta tahdon puhua siitä, mikä on edessäpäin, -
siitä, mikä on haudan tuolla puolen, -
sen jälkeen kun tämä keho on kuollut.
Se, mitä tapahtuu kehon kuoleman jälkeen on tuntematonta -
useimmille maassamme ja muussakin maailmassa.
Kuitenkin ihmiset aavistavat: -
"Vuorten, kukkien ja laulujen tuolla puolen on jotain", -
kuten eräs maallinen laulaja kirjoittaa.
Raamattu opettaa tästä "jostakin" -
vakuuttavalla, ihanalla ja kehottavalla tavalla.
Menkäämme Saarnaajan kirjan lukuun 3, jakeeseen 11.
Saarnaaja kertoo profeetallisesti Jumalasta ja hänen voimastaan.
"Kaiken hän on tehnyt kauniisti aikanansa, -
myös iankaikkisuuden hän on pannut heidän sydämeensä; -
mutta niin on, ettei ihminen käsitä tekoja, jotka Jumala on tehnyt, -
ei alkua eikä loppua."
Jumalan suuri suunnitelma meille ihmisille oli, -
että eläisimme Hänen yhteydessään.
Hän loi ihanan paratiisin, jota kutsuttiin Eedeniksi.
Siellä ei ollut eläimiä, jotka raatelivat toisiaan.
Siellä ei ollut lainkaan syntiä eikä kuolemaa, -
ennen kuin käärme, Saatana, tulee sinne -
ja viettelee Eevan ja Aatamin.
Jumalan suuri lupaus ei ollut lyhyt elämä, -
joka loppuu vaikeaan kuolemaan.
Jumalan suuri lupaus oli ja on edelleenkin -
iankaikkinen elämä.
Mutta koska kuolema tuli ihmis- sukuun syntiinlankeemuksen kautta -
iankaikkinen elämä tulee ihmiselle -
Jeesuksen uhrikuoleman kautta Golgatalla.
Sinä ja minä saamme valita -
elämän Jeesuksen kanssa.
Vaihtoehtona on joutua ikuisesti kadotettujen asuinpaikkaan, -
jota kutsumme helvetiksi.
Ei ole mitään oikotietä iankaikkiseen elämään.
On ainoastaan yksi tie. Jeesus sanoo itse: -
"Minä olen tie, totuus ja elämä."
Siis meidän tulee tehdä valinta.
Johannes kirjoittaa evankeliumissaan seuraavasti: -
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen Poikansa, -
ettei yksikään, joka häneen uskoo hukkuisi, -
vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
Elämä ei siis lopu avonaisen haudan äärelle.
Suljettu arkku ja sen päälle asetettu hautakivi -
ja kaunis kukkalaite -
eivät ole päätepysäkki.
Siinä on vain välipysäkki.
Sinun ja minun henkeni on Jumalan luona, -
kun maallinen maja on hajonnut.
Tämä totuus on toivoni ja meidän toivomme, iloni ja meidän ilomme.
Profeetta Daniel nostaa tämän lupauksen loistavalla tavalla.
12:2: "Ja monet maan tomussa makaavista heräjävät, -
toiset iankaikkiseen elämään, -
toiset häpeään ja iankaikkiseen kauhistukseen."
Iankaikkinen elämä -
liittyy siihen, mitä Jeesus tekee meille.
Näemme myös, kuinka ikuinen elämä on Jumalan lahjaa.
Pelastetun vapautus Jeesuksen kautta -
on Jumalan lahja.
Rakastan erästä laulua, joka on tästä aiheesta.
"Minulla on elämä, joka ei voi koskaan kuolla.
Ja Kristus itse on se elämä.
Se tuli sydämeeni orastavan siemenen tavoin -
ja kantaa sisällään ihanaa voimaa.
Sydämeni on kylläinen Jumalan mielisuosiosta.
Nautin aurinkoisesta päivästä.
Elämäni on saanut päämäärän ja tarkoituksen."
Tämä on rakkain lauluni ajatellessani iankaikkisuutta.
Paavali kirjoittaa Rooman seurakunnalle -
Room. 6:22-23:ssa: -
"Mutta nyt, kun olette synnistä vapautetut -
ja Jumalan palvelijoiksi tulleet -
on teidän hedelmänne pyhitys -
ja sen loppu on iankaikkinen elämä.
Mutta nyt, kun olette synnistä va- pautetut ja Jumalan palvelijoiksi -
tulleet, on hedelmänne pyhitys ja sen loppu iankaikkinen elämä.
Sillä synnin palkka on kuolema, mutta Jumalan armolahja on -
iankaikkinen elämä Kristuksessa Jeesuksessa meidän Herrassamme."
Alkaako sydämesi sisimmässä kuplia tämän kuullessasi?
Luemme Raamatusta mitä Paavali kirjoittaa Tiitukselle: -
"Jeesuksen Kristuksen apostoli -
Jumalan valittujen uskoa -
ja sen totuuden tuntemista varten, joka on jumalisuuden mukainen, -
apostoli sen iankaikkisen elämän toivon perusteella, -
jonka Jumala, joka ei valhettele, -
on luvannut ennen ikuisia aikoja."
Puhun ehkä sinulle, joka olet kärsinyt paljon sairauden keskellä.
Tunnet kuoleman lähestyvän.
Kuuntele vielä kerran mitä sinulle sanon.
Vaikka hautakumpusi viheriöi, niin ylösnousemuksen päivä koittaa.
Jos vihollinen yrittää ryöstää uskosi ikuiseen elämään, -
Jumala tulee pitämään lupauksensa, sillä Hän ei voi valehdella.
Kuolema ei ole koskaan tervetullut, -
ei edes vanhan ja sairaan kohdalla.
Kuolema ei tule koskaan ilolla.
Mutta voimme kuolla vanhana ja elämästä kyllänsä saaneina -
kuten Iisak, Daavid, Jojada, Job ja monet muut vanhat.
Voimme sanoa apostolin tavoin: "Kuolema, missä on voittosi?
Kuolema missä on sinun otasi? Mutta kuoleman ota on synti, -
ja synnin voima on laki.
Mutta kiitos olkoon Jumalan, joka antaa meille voiton -
meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta!"
Sinulla ja minulla, meillä on sama toivo kuin muillakin pyhillä.
Niin vanhurskaat kuin väärät nousevat ylös.
Koska kuolema tuli ihmisen, Aadamin kautta, tulee -
ylösnousemus ihmisen ja Jumalan, Jeesuksen Kristuksen kautta.
Paavali jatkaa: -
"En tahdo pitää teitä tietämättö- minä kuinka poisnukkuneiden on, -
ettette murehtisi niinkuin muut, joilla ei toivoa ole.
Sillä jos uskomme, että Jeesus on kuollut ja noussut ylös, -
niin samoin on Jumala Jeesuksen kautta -
myös tuova poisnukkuneet esiin yhdessä hänen kanssaan."
Tämän ohjelman viimeisillä minuuteilla -
tahdon todistaa eräästä valtavasta tapahtumasta.
Siitä on jo monta vuotta.
Olin silloin erään seurakunnan pastorina Etelä-Ruotsissa.
Siinä seurakunnassa oli eräs vanha mies, -
jolla ei ollut ketään omaisia.
Tietojeni mukaan hän ei ollut koskaan ollut naimisissa.
Hänellä ei ollut lapsia, sisaruksia eikä muita omaisia.
Mutta seurakunta oli hänen hengellinen kotinsa.
Verner-setä oli viimeisten kymmenen vuoden ajan -
ollut syvästi dementoitunut.
Hän vaihtoi päivän yöhön.
Hän valvoi öisin ja nukkui päivisin.
Hän oli ihan muissa maailmoissa. Viimeisten 10-15 vuoden aikana -
hänellä ei ollut kelloa.
Hänellä ei ollut aavistustakaan, paljonko kello oli.
Eräs tehtävistäni seurakunnassa oli käydä tervehtimässä häntä.
Hänen viimeisinä aikoinaan kävin siellä useimmiten kerran viikossa.
Kun olin siellä viimeistä kertaa, sanoo mies yhtäkkiä: -
"Sinun ei tarvitse tulla ensi viikolla. Muutan silloin."
Laskin vanhuksen kanssa leikkiä: "Verner-setä, -
et sinä muuta minnekään. Eihän sinulla ole muuttotodistusta.
Ja tiedät, että sinun tulee ilmoittaa muutto hyvissä ajoin."
Silloin hän hymyilee minulle ja sanoo: -
"Sinun ei tarvitse välittää siitä."
Hymyilen vanhukselle ja otettuani esiin hänen vanhan haitarinsa -
ja laulanut ja soittanut hänelle ja yhdessä rukoiltuamme -
oli hän taas muissa maailmassa. Hän sanoi: -
"En ehdi olemaan kanssasi. Lähden katsomaan, ovatko kanat munineet."
Hymyilen ja lähden sieltä. Tulee seuraava viikko.
Eräs sairaanhoitaja kertoi minulle, -
kuinka valtavia hänen viimeiset hetkensä olivat olleet.
Hoitajan käydessä aamulla hänen luonaan hän ei herännyt.
Hän oli tajuton.
He jättivät hänet rauhaan.
Hän oli iäkäs. Antaa hänen kuolla rauhassa.
Niin he varmasti ajattelivat.
He kutsuivat lääkärin.
Mutta jotain tapahtuu.
Yhtäkkiä herätyskello soi vanhan Vernerin sängyssä, -
hänen, joka ei ollut välittänyt kellosta 10-15 vuoteen.
Joku ryntää sisään ja näkee vanhuksen istuvan. Tämä sanoo: -
"Voisinko saada kupin kahvia ja pari juustovoileipää, -
sillä muutan tänään kello kolme."
He hymyilivät ja kysyivät lääkäriltä luvan.
Lääkäri sanoi: "Antakaa vain, vaikkei hän kenties koske niihin."
Hänelle tehdään pari juustoleipää.
Hän syö juustovoileipänsä ja juo kahvin. Käy makuulle.
Pian hän on taas tajuton.
Kello tulee viittä vaille kolme.
Taas kello soi, ja hoitajat juoksevat huoneeseen.
Vanhus makaa sängyssä kasvot säteillen.
Hän sanoo: "Tahdon sanoa teille hyvästi.
Antakaa anteeksi, jos olen ollut vaivalloinen potilas.
Mutta muutan kello kolme."
Hoitaja alkaa itkemään sanoen: "Setä, et saa muuttaa luotamme."
Verner sanoo: -
"Muutan maahan, minne tahdon teidänkin tulevan."
Hän rukoilee ystäviensä puolesta, jotka ovat hoitaneet häntä -
niin hyvin monen vuoden ajan.
Yhtäkkiä vanhus nostaa katseensa ylös.
Hän puhkeaa riemuun ja sanoo: -
"Vai niin! Nyt sinä Jeesus tulet!
Ja tulet ihan oikeaan aikaan!"
Kello on tasan kolme.
Hän laskee ojennetun kätensä alas, huokaisee viimeisen kerran -
ja muuttaa paratiisiin.
Kuluneena, telttamaja särkyneenä -
hän astuu rajan yli.
Mutta hänen henkensä oli terveempi kuin useimmilla muilla.
Keho kuoli, mutta elämä jatkui.
Siksi sinä ja minä olemme ikuisuusolentoja.
Siksi sinä ja minä olemme varmoja siitä -
minne olemme matkalla. Jumala pannut meihin iankaikkisuuden.
Tahdon lopuksi vielä -
viedä sinut taas Saarnaajan kirjaan.
"Kaiken hän on tehnyt kauniisti aikanansa, myös iankaikkisuuden -
hän on pannut heidän sydämeensä.
Emme kuitenkaan käsitä Jumalan tekoja, ei alkua eikä loppua."
Ei, emme ymmärrä kaikkea. Emme näe kaikkea.
Mutta on paljon todistuksia siitä, -
että elämä on jotain enemmän kuin vain nykyhetki.
Meidän tulisi ottaa asia vakavasti.
Elämä ei lopu kuoleman vieraillessa luonamme.
Ajatellaan sitä, kun ihmiset tekevät ehdotuksia.
Alkaessamme puhua kuoleman auttamisesta -
meidän tulisi ajatella, että elämän täytyy olla loukkaamatonta.
Ehkä meidän tulisi pyytää poliitikkojamme, -
vallanpitäjiä ja mielipiteittemme muokkaajia näissä asioissa -
ajattelemaan vähän enemmän.
Jos elämä on vain tätä, niin ym- märrän ihmisiä, jotka eivät jaksa.
Jos elämä on vain tuskaa, vaivaa, työtä ja rapistumista, -
silloin herää kysymys: "Mikä on elämän tarkoitus?"
Mutta Jumala on antanut meille oman sydämensä tarkoituksen.
Odotan vain sitä ihanaa päivää, -
jolloin saan astua yksin armosta -
helmiportista sisälle. Tiedätkö, mitä teen sinne saapuessani?
Heittäydyn maahan sille rannalle, jota en ole koskaan nähnyt -
mutta josta olen lukenut, lasimeren äärelle.
Huudan siellä halleluja, niin että kaikissa saleissa kaikuu.
Ja jos olisi mahdollista, -
sanon vain "jos", sillä tämä on evankelistan ajattelutapaa.
Kuvitellaan, että joku taivaassa valittaisi Jeesukselle: -
"Etkö voisi vaientaa tuota, -
joka makaa tuolla ja huutaa noin kovasti hallelujaa?"
Jeesus tulisi luokseni ja sanoisi: "Sinusta valitetaan."
Vastaisin: "Voidaanko täällä taivaassa valittaa?"
"Mistä on kysymys?" Jeesus sanoo: "Huudat niin kovaa hallelujaasi."
"Miksi huudat niin kovaa?"
Jos se kysymys tulisi esiin, -
niin sanoisin Jeesukselle: -
"Jeesus, minulla on kaikki syy huutaa hallelujaa -
kovemmin ja kovemmin. Sinä pelastit minut.
En mielestäni ollut sen arvoinen. En ymmärrä, miksi sen teit.
Mutta teit sen, sillä rakkautesi riitti minullekin.
Pelastit ja puhdistit sieluni kaikesta synnistä.
Siksi tahdon huutaa hallelujaa." Jeesus vastaa hymyillen: -
"Kosketan kurkkuasi, että voit huutaa vielä kovemmin."
Huudan hallelujaa, joka kaikuu läpi ikuisuuksien, -
läpi kaikkien taivaan salien alas kadotuksen syvimpään pimeyteen.
Niin huutaa veressä pesty sielu hallelujaa.
Ja monituhantinen joukko yhtyy siihen halleluja-huutoon.
Rakas ystävä! Elämme kuolematonta elämää.
Se elämä on Kristus. Se elämä on Jeesus.
Olen puhunut Hänestä ja tahdon julistuksellani kirkastaa Häntä.
Häntä tahdon suositella, jotta tuntisit: -
"Minäkin tahdon seurata Jeesusta. Olen saanut elämän!"
Lopetan erääseen vanhaan lauluun -
joka kertoo, että saan olla armosta Jumalan lapsi.
"Jumalan armo vapautti minut pelostani.
Laulan: Tiedän ainoastaan, että armo riittää, -
että Jeesuksen veri syntini ja syyni peittää.
Ainoa, johon voin kerran luottaa on Jumalan armo, -
Jumalan rajaton armo."
Ystäväni!
Tätä on iankaikkinen elämä.
Elätkö sitä elämää vai onko se sinussa sammunut?
Jospa voisin puhua niin, -
että palaisit taas hengessäsi -
voisit iloita ja riemuita -
ja luottaa sanoihin: "Saan asua Herran huoneessa iankaikkisesti."
Jumala siunatkoon, vahvistakoon ja auttakoon sinua.
Hän on kanssasi joka päivä. Vanhas- sa raamatunkäännöksessä lukee: -
"Olen kanssanne kaikenlaisina päivinä."
Olen kanssanne pimeinä ja valoisina päivinä, -
sairauden ja terveyden päivinä.
Se tarkoittaa, että hän on kanssasi jok'ikinen hetki.
Jumala siunatkoon sinua, kunnes tapaamme jälleen.
Herra olkoon kanssasi. Aamen.
Rakas TV:n katsoja! Tahdon vedota sinuun.
Tule mukaan kannattamaan tätä ohjelmasarjaa.
Ole myös mukana tukemassa kaikkea TV7:n kautta tehtävää työtä.
Uskon, tiedän ja tunnen hengessäni, -
että tahdot antaa runsaan lahjan.
Jumala siunatkoon sinua!
Suomennos: Kirsti Eastwood