LUOMINEN? EVOLUUTIO? DINOSAURUKSET
ALUSSA...
ALKUPERÄ, KASVIT, ELÄIMET, IHMISET
SUUNNITELTUJAKO?
VEDENPAISUMUS, FOSSIILIT, SEDIMENTTIKIVI
HAVAINNOT, TODISTUSAINEISTO, JÄRKI, TOSIASIAT
RAAMATTU, EVOLUUTIO JA ARKEOLOGIA
Miksi uskoa?
Usko on ensimmäinen periaate.
Se on kristinuskon perusta.
Kuten lauloimme äsken, sen kautta näemme asioita, -
joita maailma ei näe.
Näemme Kristuksen ristillä, -
ihmeet, joita Hän teki, uskon kautta.
Hepr. 11:6:ssa sanotaan: "Mutta ilman uskoa on mahdoton olla otollinen; -
sillä sen, joka Jumalan tykö tulee, -
täytyy uskoa, että Jumala on ja että hän palkitsee ne, jotka häntä etsivät."
Se on välttämätöntä. Lisäksi Hepr. 10:38:ssa sanotaan: -
"minun vanhurskaani on elävä uskosta, -
ja jos hän vetäytyy pois, ei minun sieluni mielisty häneen".
2. Kor. 5:7: "me vaellamme uskossa emmekä näkemisessä".
Se on jotakin välttämätöntä, jotakin, josta me elämme ja jossa vaellamme.
Se on kristinuskon perusta.
Valitettavasti se on väärinymmärre- tyimpiä asioita kristinuskossa.
Monet veljetkin ymmärtävät väärin uskon perustavanlaatuisen luonteen -
ja monia tärkeitä asioita uskosta.
Jos perustus on viallinen, rakenne sen yläpuolellakaan ei voi olla hyvä.
Virhekäsityksistä on aiheutunut monia vakavia seurauksia.
Pohditaanpa yhdessä uskoa ja sitä, mitä Raamattu sanoo siitä.
Aloitetaan tarkastelemalla, miten maailma näkee uskon.
"Maailmalla" tarkoitan kristinuskon vastustajia.
Yksi hyvä esimerkki on H.L. Mencken, "The Baltimore Sun" -lehden toimittaja
Hän pilkkasi uskoa "apinaoikeudenkäynnissä" -
vuoden 1925 tienoilla Johnson Cityssä Tennesseessä.
Hän sanoi: "Usko on lyhyesti määriteltynä -
epätodennäköisyyden totena pitämistä järjenvastaisesti."
Monet uskovat, että usko on sitä.
Että jos aikoo ryhtyä kristityksi, täytyy hylätä järki -
ja lakata ajattelemasta. Että usko on järjenvastaista.
En usko niin lainkaan.
Jeesus sanoi Matt. 22:37:ssä: "Rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, -
kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi."
Mieltä ja järkeä ei hylätä.
Ihmisillä on kuitenkin monia kysymyksiä uskosta.
Mikä on uskon lähde? Miten usko saadaan?
Onko se lahja Jumalalta? Saako sen juurrutettuna vanhemmilta?
Tuleeko se Raamattua lukemalla? Raamattu sanoo niin.
Vai tuleeko se ainoastaan lukemalla Raamattua? Se on eri asia.
Onko olemassa ulkopuolisia todisteita luonnossa ja arkeologiassa?
Mistä saamme uskon? Se ei ole yksinkertainen kysymys.
Uskosta on monia virhekäsityksiä, joita nyt tarkastelemme.
Jotkut ovat sitä mieltä, että todistus- aineiston pohjalta tehdyt päätelmät -
eivät ole uskoa vaan sen vastakohta. Olen varma, että se on virhekäsitys.
Monet ajattelevat, että todisteet ovat kivoja, -
mutta kristityt uskovat totuuden uskon, eivät todisteiden, takia, -
ja nämä kaksi ovat vastakohtia.
Nämä ovat perustavanlaatuisia virhe- käsityksiä, jotka on ymmärrettävä.
Täytyy ymmärtää totuus niistä.
Aloitetaan sillä, miten Raamattu määrittelee uskon. Hepr. 11:1.
KJV-käännöksen mukaan usko on todiste. Huono käännös -
ja huono käsite.
"Usko on luja luottamus..."
Se perustuu todisteisiin.
"...luottamus siihen, mitä toivotaan, -
ojentautuminen sen mukaan, mikä ei näy."
Meillä on luja luottamus siihen, -
että jokin, mitä ei voi nähdä eikä koskettaa, on totta.
Onko se järjenvastainen prosessi? Mielestäni ei ollenkaan.
Uskomme moniin asioihin, joita emme näe.
Kuinka moni teistä on tavannut George Washingtonin?
Eikö kukaan? Moniko on paiskannut kättä hänen kanssaan -
tai kuullut hänen puhuvan?
Moniko uskoo, että sellainen mies on elänyt? Kyllä. Näemme todisteet -
monumentista, maalauksista ja hänen kirjoituksistaan.
Ei olisi kovin järkevää epäillä, etteikö sellainen mies ole elänyt.
Kun ajelit aamulla jumalanpalvelukseen, -
uskoit siihen, että vastaantulijat pysyvät omalla kaistallaan.
Melko järkevä oletus varhain sunnuntaiaamuna.
Ajoit uskossa.
Viljelijä kylvää tietämättä, että tulee paistetta ja sadetta.
Mutta hän kylvää uskossa.
Tämä ei ole järjenvastainen tapa elää.
Ihmisillä on järjenvastaisia kantoja, uskoja ja vakaumuksia, -
mutta mikä on ero?
Miksi uskomme, että Jeesus on Jumalan Poika -
ja Raamattu on Hänen Sanaansa?
Koska äiti sanoi niin? Koska kirjassa sanotaan niin?
Mistä tiedämme?
Tarkastellaan ensin joitakin vääriä mutta suosittuja vastauksia.
Yksi käytännöllinen syy, miksi monet uskovat, on väite: -
"Kaikki tietävät, että Jeesus on Jumalan Poika."
Sitten tulee yliopistoon ja alkaa ajatella, -
ettei kukaan usko Jeesuksen olevan Jumalan Poika.
Nyt tuo syy alkaa vaikuttaa päinvastaisesti.
Ja toisissa maissa "kaikki" uskovat Muhammediin.
Tai "kaikki" uskovat Kungfutseen tai hindujumaliin.
Miten hyvin se toimii?
Huutoäänestys ei minusta ole hyvä tapa selvittää totuutta.
Jeesus sanoo Matt. 7:13―14:ssä, että portti, joka vie elämään, -
on ahdas ja tie kaita, ja harvat ovat ne, jotka sen löytävät.
Emme halua kulkea laveaa, kansoitettua tietä tuhoon.
Valitsemaamme tietä käyvät harvat.
Emme määritä totuutta sen mukaan, mikä on enemmistön mielipide.
Tosi monet ihmiset uskovat Koraaniin, -
mutta en pidä sitä kovin painavana todisteena.
Jotkut sanovat: "Uskon, koska Jeesus asuu sydämessäni."
Minusta sekään ei ole kovin hyvä perustelu.
Jos joku on kristitty ja hän seuraa Jumalan Sanaa, -
Jeesus asuu hänen sydämessään. Raamatussa sanotaan niin.
Se on tosiasia Raamatun mukaan. Mutta onko se hyvä todiste?
Voi jututtaa Koraaniin uskovia ja nähdä heidän omistautumisensa.
He ovat valmiit räjäyttämään itsensä itsemurhaiskussa.
Heilläkin on "jumala" sydämessään.
Kaksoistornit räjäyttäneillä muslimeilla oli luja vakaumus sydämessään, -
ja heidän "jumalansa" asui heidän sydämessään.
Todistaako se, että se, mihin he uskovat, on totta? En usko niin.
Tämän perustelun hyväksyminen ruokkii nykyajan pluralismia, -
että jokaisen usko täytyy hyväksyä.
Mitään oppia ei saa tuomita vääräksi, jos jotkut uskovat siihen sydämestään.
Sydän ei ole hyvä perusta todisteelle.
Jer. 17:9: "Petollinen on sydän ylitse kaiken ja pahanilkinen; -
kuka taitaa sen tuntea?"
Salomo kirjoittaa (SL 28:26): "Omaan sydämeensä luottavainen on tyhmä, -
mutta viisaudessa vaeltava pelastuu."
En sanonut sitä. Salomo sanoi sen.
Uskon, että hän on oikeassa, mutta monet ovat typeriä, -
sillä he luottavat sydämeensä ja uskovat sillä tavalla.
Pidän sitä vääränä vastauksena.
Jotkut sanovat: "Uskon, koska olen kokenut armon."
Se on suosittu vastaus. Kalvinisti- ystävämme sanovat, että se on niin.
"Täytyy nähdä näky, kuulla ääni tai kokea jokin yliluonnollinen osoitus, -
jotta voisi uskoa."
Mietipä sitä Hepr. 11:n määritelmää vasten. "...usko on luja luottamus -
siihen, mitä toivotaan, ojentautuminen sen mukaan, mikä ei näy."
Jos sen näkee, se on kokemus. Se tuottaa tietoa, ei uskoa.
Jos jotakin voi koskea, se on kokemus, ei uskoa.
2. Kor. 5:7: "me vaellamme uskossa emmekä näkemisessä."
Jos näkee, sitten tietää. Se ei enää vastaa uskon määritelmää.
Puhumme kohta Tuomaksesta, jonka piti saada koskettaa.
Siitä tuli tietoa, jotta hän voi todistaa. Siitä kohta lisää.
Teologien keskuudessa on suosittua puhua "uskon hypystä".
Sitä vain tekee sen, kuten Texasissa sanotaan.
Kun sen on tehnyt, siitä tulee helpompaa.
Se vahvistuu ja alkaa sujua paremmin.
Sitä vain hyppää, vaikka ei ole todisteita ja todisteista huolimatta.
Sehän on ennakkoluuloa, -
kun johtopäätöksiä tehdään ilman todisteita ja todisteista huolimatta.
Todisteille käännetään selkä ja uskotaan huolimatta todisteista.
Ei kovin rehellistä.
Jos rakastaa totuutta ja seuraa totuutta rehellisesti, -
ei voi kääntää selkää totuudelle, todisteille ja faktoille.
Emme vaella ennakkoluulossa.
Uskomme ei perustu epärehellisyyteen, -
vaikka iso osa "kristinuskosta" tekee niin.
Sananl. 18:13: "Jos kuka vastaa, -
ennenkuin on kuullut, on se hulluutta ja koituu hänelle häpeäksi."
Minusta se kuulostaa hypyltä pimeyteen.
Oikean vastauksen täytyy perustua rehellisyyteen.
Se on totuuden rakastamista, todisteiden seuraamista -
ja niiden puntaroimista.
Mikä puhuu puolesta, mikä vastaan? Sitä voi havainnollistaa vaa'alla.
Toisessa kupissa ovat todisteet puolesta, toisessa vastaan.
Kumpi kuppi painaa enemmän?
Rehellisyys seuraa todisteita.
Ennakkoluulo kääntää selkänsä todisteille.
Minusta tämä on oikea vastaus.
Väitteen tueksi löytyy perusteluja, ja esittelen niitä tänään.
Ihmiset katsovat tätä ja sanovat: "Hetkinen...
Eihän tämä ole sitä, mikä vakuutti apostolit Uuden testamentin aikoina?
Se ei vakuuttanut Tuomasta eikä Paavalia? Kokemus vakuutti heidät.
Paavalilla oli kokemus Damaskon tiellä, ja sitten hän vakuuttui siitä, -
että Jeesus on Jumalan Poika."
Vastaus virhekäsitykseen on, -
ettei se tuottanut uskoa vaan tietoa, jotta heistä saattoi tulla todistajia.
Nykyajan uskovilla ei ole hajuakaan, mitä on olla todistaja.
Sitä on vääristelty ja esitetty virheellisesti.
Jos yrität oikeudessa todistaa jostakin, mitä et ole nähnyt, -
sinut hiljennetään. "Kuulopuhetta. Ei sallittua."
Todistajan täytyy pystyä todistamaan olleensa paikan päällä.
Ananias selitti Paavalille, mitä tälle oli tapahtunut Damaskon tiellä.
Ap. t. 26:16: "sitä varten minä olen sinulle ilmestynyt..."
Että voisit uskoa. Ei hän niin sanonut.
"...että asettaisin sinut palvelijakseni ja sen todistajaksi..."
Apostolit olivat nähneet Kristuksen. Paavali oli "keskensyntynyt".
Jotta Paavali voisi olla apostoli, hänen piti olla todistaja.
Niin Herra ilmestyi hänelle, ja se oli syy, sanoi Ananias.
"Mitä varten olet minut nähnyt ja mitä varten minä sinulle vastedes ilmestyn"
Ap. t. 1:ssä valittiin Juudakselle korvaajaa. Kenestä tulisi apostoli?
Ap. t. 1:21―22 (engl.): "On valittava yksi miehistä, -
jotka kulkivat kanssamme sen ajan, kun Jeesus eli kanssamme, -
alkaen Johanneksen kasteessa aina taivaaseen astumiseen asti.
Yksi heistä olkoon kanssamme Hänen ylösnousemuksensa todistaja."
Jeesus sanoi Joh. 15:27:ssä: "Ja te myös todistatte, -
sillä te olette alusta asti olleet minun kanssani."
1. Joh. 1:1: "Mikä on alusta ollut, -
minkä olemme kuulleet, minkä omin silmin nähneet, -
mitä [...] käsin kosketimme, siitä me puhumme: elämän Sanasta ―
[...] me olemme nähneet sen ja todistamme siitä". Tämä on todistaja.
Jos joku vakuuttuu jonkun toisen todistuksesta ja kertoo siitä muille, -
se ei ole todistamista.
Se on hyvä juttu, mutta se ei ole todistamista.
Eräs ystäväni, joka on mainio saarnaaja Fort Lauderdalessa, -
keskusteli tästä joidenkin kanssa.
Häneltä kysyttiin: "Mitä ajattelet Jehovan todistajista?"
Hän vastasi: "En tiedä. En ole ikinä nähnyt sellaista."
Ajattelepa. Hyvä vastaus.
Joh. 20:ssä viitataan tapahtumaan, -
jota kuvailtiin meille äsken, ja arvostan kommentteja.
Joh. 20:25:ssä apostolit tulivat Tuomaksen luo.
He olivat olleet läsnä, kun Herra oli ilmestynyt.
He olivat peloissaan, hämmentyneitä ja pettyneitä, -
ja sitten Herra ilmestyi heille, mutta Tuomas ei ollut paikalla.
Hän jäi paitsi vain yhdestä saarnasta. Puhutaan siitä toisella kerralla.
"Olemme nähneet Herran." Silminnäkijätodistus Tuomakselle.
"En usko teitä", sanoo Tuomas.
Hän tunsi heidät luotettaviksi.
Koko joukko sanoo: "Näimme Hänet." "En usko teitä", sanoo Tuomas.
En pidä sitä kovin rehellisenä.
Tuomas ei suhtautunut todisteisiin rehellisesti eikä oikeudenmukaisesti.
Lopulta kokemus, kosketusaisti, vakuutti hänet, -
kun Herra käski koskettaa käsiään ja kylkiään.
Jeesus sanoi (Joh. 20:29): "Sen- tähden, että minut näit, sinä uskot.
Autuaat ne, jotka eivät näe ja kuitenkin uskovat!"
Ne, jotka eivät nähneet.
Kun tätä arvioidaan apostolien roolin kannalta, -
näemme, että heidän keskuudessaan meillä on yksi tosi hyvä todistaja.
Todellinen epäilijä. Hän on niin epäreilu, -
että hän haukkuu ystäviään valehteli- joiksi, ja hän vakuuttui totuudesta.
Sellainen oli Tuomas. Ja hän todistaa.
Se on vieläkin vahvempaa. Vihamielinen todistaja, sanotaan.
Se oli apostolien rooli. Heidän piti nähdä, jotta he voivat kertoa siitä.
Autuaita ovat ne, jotka suhtautuvat todisteisiin paremmin kuin Tuomas.
Ei niin että he uskovat kaiken, mitä heille sanotaan.
Seuraava jae kertoo, miten uskotaan se, mitä ei olla nähty.
"Paljon muitakin tunnustekoja [...] Jeesus teki opetuslastensa nähden; -
mutta nämä ovat kirjoitetut [silminnäkijätodistuksena], -
että te uskoisitte, että Jeesus on Kristus, Jumalan Poika".
Uskomme, koska olemme nähneet silminnäkijätodistukset.
Se on pätevä todiste. Jos joku joutuu oikeuteen syytettynä murhasta -
ja kaksitoista ihmistä sanoo nähneensä hänen tekevän sen, -
syytetty on pahassa pulassa. Se on vahva todistus.
Tällainen todistus vakuuttaa ihmisiä kautta Uuden testamentin.
Katsotaan niitä, jotka vakuuttuivat ja alkoivat uskoa.
Näissä tapauksissa syntyy uskoa.
Ap. t. 2:ssa mainitaan ne, jotka murhasivat Jumalan Pojan.
50 päivää aiemmin he olivat huuta- neet: "Ristiinnaulitse!" Nyt he uskovat.
Miten siinä niin kävi?
He kuulivat Pietarin saarnan. Hän ei sanonut vain: "Uskokaa tämä."
Pietarin piti vakuuttaa heidät. Hän esitteli todisteet.
Usein hyppäämme Pietarin saarnan loppuun ja sivuutamme pääasian.
Hyppäämme suoraan kysymys―vastaus-osioon.
Hän aloittaa profetialla. Ap. t. 2:25: "Sillä Daavid sanoo hänestä..."
He luulivat, että Kristus ajaa roomalai- set pois ja alkaa hallita maailmaa.
Mutta Hän kuoli. He eivät odottaneet sitä.
Daavid sanoi, että Hänen piti kuolla, -
mutta Hänen ruumiinsa ei näkisi katoavaisuutta.
Sitten Pietari sanoi: "[tämän] todistajia me kaikki olemme."
Näimme Hänen kuolevan. Näimme Hänen elävän.
Söimme aamiaista Hänen kanssaan Galileanjärven rannalla.
Sitten hän esittelee todisteita, jotka kaikki voivat nähdä: ihmeet.
Kaikki kansat kuulevat omaa kieltään puhuttavan.
Hän esittelee kolme kohtaa.
Hän tekee johtopäätöksen (j. 36): "Varmasti tietäköön siis..."
Mitä on usko? Luja luottamus siihen, mitä toivotaan.
Miten he alkoivat uskoa? Tässä ovat todisteet ja tässä on päätelmä.
Siksi voimme siis tietää varmasti, uskoa.
Se vakuutti heidät. Oliko se tuntemus sydämessä?
Kun heidän sisimmässään alkoi poltel- la? Kun he saivat kokemuksen? Ei.
Kun he kuulivat Pietarin sanat. "Hehän saivat piston sydämeensä." Aivan.
He tajusivat murhanneensa Jumalan Pojan. Miltä se tuntuu?
Luulit tekeväsi oikein, mutta murhasit Jumalan Pojan! - Huh.
Ellei saisi pistoa sydämeen, jokin olisi vialla.
He tulivat tietämään varmasti ja ymmärsivät olevansa syntisiä.
"Mutta helluntain kokemus vakuutti ihmiset, -
ja siksi he kaikki puhuivat kielillä."
Ketkä puhuivat kielillä? Galilealaiset, Ap. t. 2:7:n mukaan.
Mistä väkijoukko oli? Maailman kaikista kansoista.
Mistä apostolit tulivat? Enkeli sanoi Ap. t. 1:ssä: -
"Galilean miehet, mitä te seisotte ja katsotte taivaalle?"
Ne, jotka puhuivat kielillä, olivat kaikki galilealaisia, apostoleja.
Pyhä Henki toimi apostolien innoitetun sanan kautta.
Ihmiset kuuntelivat, arvioivat todisteet ja tulivat tietämään varmasti.
Ja he saivat piston sydämeensä, että he olivat murhanneet Jumalan Pojan.
Se tapahtui helluntaipäivänä.
Paavali saarnasi tarkalleen samoista asioista myöhemmin.
Pietari piti saman saarnan uudelleen temppelissä Ap. t. 3:ssa.
Ap. t. 17:n mukaan juutalaisissa, jotka eivät uskoneet, syntyi uskoa.
Paavali meni synagogaan ja selitti heille Kirjoitukset.
Hän ei käskenyt hypätä tyhjän päälle -
tai odottaa polttelevaa tunnetta, kokemusta. Hän ei tehnyt niin.
Hän selitti Kirjoitukset ja osoitti, että Kristuksen piti kärsimän.
He eivät uskoneet niin, mutta Hänen piti kärsiä, Kirjoitusten mukaan, -
aivan kuten Pietari puhui helluntaina.
"Tämä Jeesus, jota minä teille julistan, on Kristus."
Hän ei käskenyt niellä purematta.
Hän esitteli todisteita, osoitti, että ne piti uskoa, jos oli rehellinen.
He olivat rehellisiä, jaloja, avarakatseisia.
Bereassa oltiin jalompia kuin Tessalonikassa.
Jotkut tessalonikalaiset uskoivat, -
mutta eivät niin monet kuin Bereassa, jossa oltiin jalompia (j. 11).
"...he ottivat sanan vastaan hyvin halukkaasti -
ja tutkivat joka päivä kirjoituksia, oliko asia niin.
Ja monet heistä uskoivat..." Ap. t. 17:11―12.
Miksi he uskoivat? "En oikein tiedä..." Sanotaan, että he tutkivat todisteita -
ja siksi he uskoivat! Miten niin et tiedä?
Se ei johtunut kokemuksesta eikä hypystä tuntemattomaan.
Se johtui siitä, että he tutkivat todisteita ja olivat rehellisiä.
He tutkivat Jes. 53:n, Ps. 69:n ja Ps. 22:n todistusta -
sekä profetioita, jotka osoittavat, että Jeesus on Kristus.
Näillä oli usko Raamattuun. Kaikki eivät uskoneet Raamattuun silloin.
Jotkut kehottavat unohtamaan sellaiset ihmiset.
Jos apostoleilla olisi ollut se asenne, ei olisi ollut monta, jolle julistaa.
Tämä on hyvä todistuksen lähde. Jumalan Sana. Jos on varma siitä...
Sitä Room. 10:17:ssä tarkoitetaan, kun sanotaan, -
että usko tulee kuulemisesta, ja kuuleminen Kristuksen sanan kautta.
Jotkut sekoittavat asiat ja sanovat: "ainoastaan" Kristuksen sanan kautta.
Mutta tässä ei sanota niin.
Samanlainen virhe tehdään usein Room. 5:1:n kanssa.
Jotkut sanovat, että olemme tulleet vanhurskaiksi "yksin" uskosta.
Siinä ei ole yksin-sanaa. Muissa kohdissa viitataan muihinkin asioihin.
Samoin Room. 10:17:een jotkut lisäävät, -
että "vain" Kristuksen sanan kautta saa uskoa. Tässä ei sanota niin.
Samassa luvussa, Ap. t. 17:ssä, jossa Paavalin sanotaan selittäneen -
ja esittäneen Kirjoituksista todisteita, tämä jatkaa Areiopagille Ateenaan.
Ja hän ei siteeraa Jesajaa.
Se ei olisi vakuuttanut filosofeja Areiopagilla.
Hän aloitti heidän lähtökohdistaan.
Ei ekaluokkalaistenkaan eteen heitetä kuudesluokkalaisten kirjoja.
Paavali pakitti ja aloitti heidän lähtökohdastaan.
USA:ssa on voitu aloittaa suoraan kuudesluokkalaisten kirjoista, -
koska ihmiset ovat pitäneet Raamattua Jumalan Sanana.
Niin Paavali teki Ap. t. 17:n alussa.
Se asia on muuttumassa nopeasti.
Törmäämme yhä useammin niihin, joiden lähtökohtana ei ole tuo usko.
Pitää pakittaa, kuten Paavali teki. Tässä muita todisteita (Ap. t. 17:28).
Katsokaa, mitä runoilijanne ovat sanoneet. Heitä te arvostatte.
Tunnemme tuon runoilijan, mutta se on toinen tarina.
Uskotte runoilijoitanne, kun he sano- vat meidän olevan Jumalan sukua.
"Koska me siis olemme Jumalan sukua, emme saa luulla, -
että jumaluus on samankaltainen kuin kulta tai hopea tai kivi..."
Uskotteko syntyneenne kivestä?
Luuletteko olevanne hopeisen jumalankuvan poikia?
Miettikääpä nyt. Jopa omat runoilijanne sanovat näin.
Aika hyvä argumentti, ja se upposi.
Se ei vakuuttanut kaikkia mutta kos- ketti joitakin. Heistä tuli kristittyjä.
Paavali sanoo Room. 1:20:ssä: "maailman luomisesta asti".
Hän tarkoittaa todisteita, jotka on esitetty pakanoille.
"...hänen näkymätön olemuksensa, hänen iankaikkinen voimansa -
ja jumalallisuutensa, ovat [selvästi] nähtävinä..."
Miten näkee Jumalan näkymättömän olemuksen? Se on uskoa.
Sen voi ymmärtää Hänen teoistaan, luomakunnasta.
Ja se on niin selvä ja vahva, etteivät he voi itseään puolustaa.
Katso luomakuntaa. Jes. 40:26: "Nostakaa silmänne korkeuteen -
ja katsokaa: kuka on nämä [tähdet] luonut?
Hän, joka johdattaa esiin niitten joukot [...] nimeltä kutsuu ne kaikki."
Hänen suuren voimansa voi nähdä luomakunnassa.
Voi nähdä todisteet Jesajan kirjasta, jos sitä pitää Jumalan Sanana.
Ellei pidä, peruutetaan hieman ja tarkastellaan luomakuntaa.
Mieti runoilijoidenne sanoja.
Tullaan Jumalan Sanan uskoon.
Sen voi nähdä selvästi, niin ettei ole puolustusta.
Englanniksi sanotaan: "tekosyytä".
Muualla sama sana on käännetty: "puolustus" tai "vastaus".
Se tarkoittaa perusteltua, rationaalista selitystä. Heillä ei ole sellaista.
Kun näkee todisteet ympäröivässä maailmassa, -
uskonpuutteelle ei ole tekosyytä eikä puolustusta.
Sama sana esiintyy 1. Piet. 3:15:ssä: -
"olkaa aina valmiit vastaamaan -
jokaiselle, joka teiltä kysyy sen toivon perustusta, joka teissä on".
Sama sana esiintyy Ap. t. 26:2:ssa, jossa Paavali seisoo oikeuden edessä.
Hän sanoo kuningas Agrippalle aikovansa puolustautua.
Puolustusasianajaja puhuisi juuri näin.
"...olkaa aina valmiit vastaamaan [puolustautumaan]" 1. Piet. 3:15.
"Hyppäsin tuntemattomaan." Se ei toimi.
"Minulla oli kokemus, jota en oikein osaa kuvailla." Ei toimi sekään.
Kristityillä on jotakin, mitä he voivat puolustaa.
Käsketään olla valmiita siihen.
Muistan elävästi sen, miten minua ensikertaa haastettiin tähän.
Opiskelin Florida Collegessa.
Clinton Hamilton opetti kurssillaan todisteista.
Sillä oli suuri vaikutus elämääni.
Hän sanoi: "Don Patton, nouse seisomaan." Olin 18-vuotias.
Olin kasvanut uskovassa perheessä.
"Kerro kurssitovereillesi, miksi uskot, että Jeesus on Jumalan Poika -
ja että Raamattu on totta. Kuvitellaan, etten ole uskova. Kerro puolustuksesi"
Hyvä on. On olemassa profetioita...
"Mitä profetioita?" - "Tuota noin... Kyllä niitä on siellä jossain..."
"Mitä muita todisteita?" - "Sekulaareja historioitsijoita".
"Mainitse nimiä." - "Josephus, Berossos..."
Aika hyvin 18-vuotiaalta.
"Josephus mainitsee Crispuksen. Se voi olla Kristus, mutta ei ole varmuutta
Berossos ei sovi ajallisesti.
Tertullianus tulee 200 vuotta liian myöhään."
Se ei pitänyt paikkaansa, mutta en tiennyt sitä.
Löin hanskat tiskiin. "Hyvä on, 200 vuotta liian myöhään."
Puolustukseni hajosi. Se oli parhaita asioita, joita elämässäni on tapahtunut
Koska sen jälkeen valmistauduin. Toivon, että sinäkin olet valmis.
Jos käskisin sinun nousta seisomaan ja puolustautua, -
toivottavasti osaisit vastata paremmin.
Ja jos joku väittäisi vastaan, osaisit puolustaa kantaasi.
Sitä Uuden testamentin kristityt tekivät.
He olivat vakuuttuneita todisteista, ja he pystyivät kertomaan niistä muille.
Näiden luentojen tarkoitus on auttaa valmistautumaan, -
jotta osaisi puolustautua.
Arvostan niitä, jotka ymmärtävät sen tarpeellisuuden -
ja järjestävät tilaisuuksia pohtia sitä.
Monilla on virhekäsityksiä uskosta, ja he ovat täysin valmistautumattomia.
Käsityksillä on seurauksia.
Mietitäänpä uskoon liittyvien virhekäsitysten seurauksia.
Jos luulet uskon tulevan kokemuksista ― ja se ei ole uskoa. Se on tietoa.
Jos ajattelee, että usko tulee kokemuksesta -
ja ilman sitä joutuu kadotukseen, -
silloin täytyy saada kokemus, jotta saa uskoa ja pääsee taivaaseen.
Suggestion voima on joskus vahva.
Sitä menee polvilleen ja rukoilee, kunnes saa sen -
kokemuksen ja suggestion voimalla.
Hypnoosi on esimerkki siitä, miten ihminen saadaan näkemään asioita -
suggestion voimalla. Se saa näkemään olemattomia.
Jos ihmiset laitetaan uskomaan, että ilman kokemusta joutuu kadotukseen,
he alkavat rukoilla ryhmässä ja saavat kokemuksen suggestion kautta.
Teistä jotkut tuntevat Tommy Porchin. Hän on etevä julistaja.
Kun olimme nuoria, olimme eräässä ryhmässä, jossa oli hypnotisoija.
Hän hypnotisoi Tommyn ja sanoi, että Don Pattonilla on häntä.
Kun Tommy tuli huoneeseen, hänen silmänsä levisivät.
"Donilla on häntä!" Hän näki sen.
Miten sen voi kiistää? "Tommy, et usko evoluutioon.
Et ole ennen nähnyt ihmistä, jolla olisi häntä. Emme polveudu apinoista."
Ei vaikutusta. Hän näkee sen.
Prosessi, jonka pitäisi tuottaa uskoa, ei toimikaan kovin hyvin -
voimallisen suggestion kautta tulevan harhakuvitelman takia.
Monesti puhumme ystäville ja naapureille ja esittelemme todisteet, -
mutta he näkevät asioita suggestion kautta ja elävät harhassa.
Sellainen ihminen pitää viedä takaisin UT:n uskon perustuksen ääreen.
Kohta yksi, kaksi, kolme. He vakuuttuivat tutkittuaan todisteita.
Jotkut ihmiset torjuvat sen, koska heillä on tiettyjä tunteita.
Vastassamme on perustavanlaatuinen virhekäsitys uskon perusluonteesta.
Entäpä, kun käsketään "vain uskomaan", todisteista huolimatta?
Ihmiset ovat aika hyviä siinä.
Sivuutetaan todisteet. Ihmiset luulevat, että sitä kristinusko on.
Sivuutetaan todisteet ja pidetään kiinni omista vakaumuksista.
Oletteko törmänneet sellaisiin?
Monesti taustalla on virhekäsitys uskosta.
Ihmiset luulevat, että niin pitää tehdä.
Esittipä heille mitä tahansa todisteita, heidät on opetettu sivuuttamaan ne.
Mark Twain kirjoitti, miten hän meni lainaamaan naapurilta kirvestä.
Naapuri sanoi: "En lainaa kirvestä. Vaimoni valmistaa soppaa."
Twain ihmetteli, miten se liittyy kirveen lainaamiseen.
"Mikä tahansa tekosyy käy, jos en halua lainata kirvestäni."
Sellaisen vaikutelman saa joskus evankelioidessa.
Ihmiset sanovat, mitä haluavat. Heidät on opetettu viis veisaamaan faktoista.
Mikä tahansa tekosyy käy. Heillä on virhekäsitys uskon luonteesta.
Mietitäänpä sitten, mikä ero on sillä, että ihminen puntaroi todisteita -
ja seuraa todisteita, minne totuus sitten johtaakin.
Ensinnäkin hän kuuntelee, koska todisteet ovat hänelle tärkeitä.
Kuten jalot berealaiset, he ovat valmiit kuuntelemaan. Jotkut eivät kuuntele, -
koska todisteilla ei ole mitään tekemistä asian kanssa.
Ihmiset, jotka arvostavat todisteita, kuuntelevat.
Lisäksi he tulevat tuntemaan totuuden.
Jumala lupaa sen Joh. 7:17:ssä: "Jos joku tahtoo tehdä hänen tahtonsa..."
Siihen liittyy tahto tietää ja tahto tehdä.
Mikä on lupaus? "...tulee hän tuntemaan".
Tässä puhutaan vilpittömästä ihmisestä, joka todella haluaa tietää.
Jeesus sanoo, että hän tulee tuntemaan, onko oppi Jumalasta.
Toinen käännös kuuluu (engl.): "jos hän haluaa tehdä Hänen tahtonsa".
Hänellä on kaipaus ja kaipaus tehdä.
Tutkitaanpa päinvastaista lupausta.
2. Tess. 2:10―11. Mitä tapahtuu sille, jolla ei ole rakkautta totuuteen?
"Ja sentähden Jumala lähettää heille väkevän eksytyksen..."
Niinpä he eivät tule tietämään totuutta. Jos tahdot tietää sen, tulet tietämään.
Ellet tahdo tietää ja ellet rakasta totuutta, et tule tietämään sitä.
Parasta siis olla rehellinen ja seurata todisteita.
Lisäksi se, joka puntaroi todisteita, tulee opettamaan, -
koska todisteet ovat vakuuttaneet hei- dät. He ovat kuin Ap. t. 8:4:n uskovat,-
jotka olivat vakuuttuneita tosiasioista. Heitä ei voinut hiljentää.
Eräs nainen kertoi Jehovan todistajien tulleen hänen ovelleen.
"Uskoni oli vahva. Paiskasin oven kiinni heidän nenänsä edessä."
Ehkäpä hänen ennakkoluulonsa oli vahva. Sen voi korjata opettamalla, -
mitä Jehovan todistajat opettavat ja mitä Raamatussa sanotaan -
sekä miten osoittaa heidän oppinsa vääräksi.
Kun he sitten tulevat ovelle, heidät voi kutsua sisälle keskustelemaan.
Niin voi tehdä, jos tietää mitä ja miksi.
Osaa puolustaa kantaansa.
He haluavat kokeilla sitä heti kuin metsästäjä uutta koiraansa.
Lopulta he pysyvät pystyssä. Luetaan Paavalin sanat Timoteukselle.
Tässä puhutaan ihmisistä, jotka turmelivat toisten uskoa.
Hymeneus ja Filetus opettivat, että ylösnousemus on jo tapahtunut.
Heidän sanansa levisivät kuin syöpä. Miten nuori saarnaaja reagoi siihen?
Hän lannistuu. "Monet ovat muuttaneet mielipidettään.
Ja ehkä kaikki uskovat omalla tavallaan..."
"Kuitenkin", Paavali sanoo, "Jumalan vahva perustus pysyy lujana."
Faktat eivät muutu, vaikka miten moni tahansa kääntyisi pois.
Vaikka syöpä leviäisi miten paljon tahansa, faktat ovat yhä faktoja.
Jos uskosi perustuu faktoihin, et hievahdakaan, -
vaikka muut tekisivät mitä tahansa.
Mitä näemme Kristus-ruumiissa? Ihmisiä, joita ei kiinnosta kuunnella, -
jotka eivät ole oikealla tiellä ja joita ei kiinnostakaan päästä oikealle tielle.
He eivät opeta muita eivätkä kestä, kun koettelemukset tulevat.
Uskon, että siinä on kyse uskosta.
Se johtuu harhaluulosta ja siitä, ettei heillä ole uskoa, jota oli UT:n aikaan.
Sillä on kaikenlaisia seurauksia. Avain siihen, mistä puhumme tänään, -
on Luuk. 8:15:ssä, jossa Jeesus puhuu erilaisista maaperistä.
Joitakuita ei totuus kiinnosta. Kuin kaataisi vettä hanhen selkään -
tai kylväisi siementä kallioon.
Mutta kaikki eivät ole sellaisia.
Etsimme niitä, joilla on hyvä ja vilpitön sydän.
He ovat kiinnostuneita totuudesta, ja he seuraavat todisteita.
He ovat tarpeeksi rehellisiä sanoakseen: "Haluan tietää totuuden."
Heillä on asenne, josta Salomo puhuu Sananl. 23:23:ssa.
"Osta totuutta..."
Mitä se maksaa? Hinnalla ei ole väliä.
Mikä muu maailmassa on yhtä arvokasta?
Se tekee meidät vapaiksi.
Se vie meidät tästä rappion ja kuoleman maasta -
ikuisen elämän kruunun maahan.
Osta totuutta, maksoipa se mitä hyvänsä!
Äläkä myy sitä, tarjottiinpa mitä tahansa.
Suomennos: Marianne Tenetz