SKAPELSE?
EVOLUTION?
DINOSAURIER
I BEGYNNELSEN...
URSPRUNG
VÄXTER, DJUR, MÄNNISKOR
DESIGN?
FLOD, FOSSIL, SEDIMENT
OBSERVATION
BEVIS, INTELLEKT, FAKTA
REGISTRET I BERGARTERNA Del 1, dr Don Patton.
Vi talar ikväll om registret i bergarterna.
Någon sa att temat passar mig som har huvudet fullt av stenar.
Jag håller med, jag tycker om att tala om bergarter.
De är utmanande, åtminstone i den form som de oftast presenteras.
Om man ser på undervisande kanaler på offentligt ägd TV -
och i geologiböcker, så presenteras i bergarterna "bevis" -
som går rakt emot det vi läser i Bibeln.
När vi ser på bergarter så ser vi inte bara på dem, utan på registret -
som omfattar sedimentära bergarter, berg sedimenterat av vatten.
Om du studerat geovetenskap och vet lite om geologi -
så vet du att kontinenterna är täckta av i medeltal ca 2,5 km -
av sedimentära bergarter.
Det är berg som lagts dit av vatten. I dem finns en massa döda saker.
De är fossil. När man har miljarder av döda ting i berg "gjort" av vatten -
över hela världen, så skulle jag säga -
att man har bra argument för en katastrofal dom.
Evolutionister säger förstås att det skett långsamt under miljarder år.
Jag har tidigare berättat att jag tror det hände snabbt under ett år.
Det kan inte ha hänt långsamt, det finns inga bevis för det.
Den evolutionära presentationen av registret i bergarterna -
ser ut så här, det kan ses i alla skolböcker.
Det står att man hittar enkla arter längst ner i bergarterna -
och när man kommer uppåt blir de mer komplexa -
och moderna djur högst upp, vilket visar på en evolutionsutveckling.
Registret i bergarterna har registrerat evolutionen genom tiderna.
Så tolkar de det vi ser.
Det största problemet med den här presentationen är rätt tydligt.
Man kan inte hitta det här någonstans i bergarterna.
Det finns i böckerna, men ingenstans på hela jordens yta.
Inte i den form som vi ser den i skolböcker.
Det låter kanske som ett hårt utlåtande.
Här är ett citat ur en bok som används mycket på universitet, Leet & Judson.
"Eftersom vi inte kan hitta sedimentära bergarter som representerar hela -
jordens tid, snyggt på ett område, måste vi plocka ihop sekvensen -
från plats till plats. Processen att binda en bergsekvens på en plats -
till en annan på en annan plats, kallas korrelering."
I stället för att gräva och hitta det på ett ställe, hittar man lite här -
och lite där och binder ihop det, korrelerar det.
Det baseras inte på något man ser på en plats.
Encyclopedia Britannica säger att korreleringens slutprodukt -
är en mental abstraktion kallat den geologiska tidsskalan.
Det intrycket får man inte i grundskolans skolböcker.
Synd. Det är alltså inte något konkret.
Det är en mental abstraktion som man byggt ihop. Hur gör man det?
Hur vet man när man gör en korrelation, om man ska upp eller ner?
Är du evolutionist och hittar enkla organismer placeras de längst ner.
Jag förenklar något, men generellt sett är det så det går till.
R. H. Rastal säger det så här: "Man kan inte förneka det...
att geologer gör cirkelargument här.
Organismernas följd har slagits fast genom att studera lämningar i sten, -
och stenarnas relativa ålder har bestämts utifrån organismerna i dem."
Låt mig förenkla, något överdrivet.
Men utan att framställa saken oriktigt.
Någon säger sig ha ett primitivt fossil.
Hur vet du det? Det borde självklart finnas längst ner.
Hur vet du att fossilet är primitivt? Det fanns i en gammal bergart.
Okej, låter logiskt.
Om stenen är gammal torde fossilet vara primitivt. Hur vet du att stenen -
är gammal? Det finns en primitiv fossil i den.
Det här bevisar ju ingenting.
Men just så här är hela den geologiska tidsskalan uppbyggd.
Du bestämmer inte vilken typ av berg det är på basen av -
vilken typ av berg det är. Det gör du på basen av -
vilka organismer du hittar i det och hur primitiva du tror de är.
Det finns ytterligare problem.
Ett av dem är att vi här ser nästan bara ryggradsdjur.
Jämfört med andra typer av djur så finns de knappt bland fossilen.
Det är främst snäckor, snäckor, snäckor, när man ser på proportioner.
Man har förvrängt bilden med större, mer imponerande djur.
Minst 95% av hela fossilregistret -
består av ryggradslösa vattenlevande djur.
Men dem ser man nästan inte alls på den geologiska tidsskalan.
Av de 5% som kvarstår, är 4,5% växter och alger.
Ryggradsdjuren som visas på tidsskalan har vi inte kommit till än.
Ryggradsdjuren utgör ungefär en hundradedel av 1%.
Inte 1%.
En hundradedel av 1%. Det är praktiskt taget obefintligt.
Så varför inte lägga fram de ryggradslösa havsdjuren i tidsskalaen?
Någon kunde få för sig att det är något som lagrats av vattenmassor -
eller en översvämning, vilket grundarna av geologin alla ansåg.
Vi ska se på skälen till att också jag anser det vara tydligt.
Fadern till modern stratigrafi, Nicolas Steno, är geologiböckernas hjälte.
Dott & Batten skriver: "Utöver att tolka fossil rätt -
formulerade han grundläggande principer för analys -
av jordens historia. Steno hade stor insikt."
Han grundade ämnet, man måste kunna hans regler inom stratigrafin.
"Stenos axiom ger den ultimata grunden för praktiskt taget -
all tolkning av jordens historia, så betydelsen kan inte överbetonas."
En geologiprofessor på Lamar universitet avbröt min presentation -
och sa att alla känner Steno och räknade upp alla hans axiom.
Jag tyckte det var bra att de känner till Nicolas Steno.
"Vet du hur han ansåg fossilregistret kommit till?" - "Han var evolutionist."
Så var inte fallet.
Hans bok fanns utställd i Cambridge när jag arbetade på Trinity College.
Här är en bild på boken. Boken är tillägnad -
beviset på Noas stora flod.
Det var Stenos ståndpunkt. Det skrevs i tidskriften Geology -
alldeles nyligen, att Steno trodde på en världsvid flod -
hela sitt liv. Så här förklarade han det och förstod det så pass bra, -
att han skrev reglerna som de än idag ska lära sig inom stratigrafin.
Många påstår att teorin om floden inte förklarar vad vi ser inom geologin, -
men har de rätt? Nicolas Steno motbevisar det.
Det här var hans koncept och han var pionjär, ett geni.
Om man inte förstår det han förstod så blir man inte geolog idag.
På hans verk bygger till exempel Whitcomb och Morris -
i sin bok om den stora floden. De för samman geologisk kunskap -
och det vi läser i Bibeln och visar att det bäst förklarar vad vi ser i berg.
Evolutionisten John C. McCampbell skrev förordet till boken.
Han är professor och ledare för sitt universitets geologiska institution.
I förordet skriver han att geologiska fakta faktiskt passar förklaringen.
Han skriver att författarna har starka argument och presenterar en -
allvarlig utmaning för den evolutionsbaserade tolkningen.
Han skrev inte att "deras syn passar, vår passar inte", -
men rätt nära det kom han, trots att han är evolutionist. Det passar.
Så när folk säger att en världsvid flod inte kan förklara vad vi ser i geologin-
så vet de inte vad de talar om.
"Men skulle inte en flod blanda allt?" - Inte nödvändigtvis.
Vatten kan begrava saker där de är, ibland flyttas de.
Generellt sett begravs allt där det är och allt finns inte på samma plats.
Organismer på havsbotten begravs på annat håll än det som finns i Texas.
Man ser gradering till och med i havet.
Evolutionister beskriver kambrium, det äldsta lagret, som havsbotten.
Vissa varelser som levde där var väldigt komplexa ska vi få se.
Ordoviciska tiden lite högre upp, devon än högre med några amfibier.
En världsvid flod skulle begrava organismer där de var, -
och det tycker jag vi ser åtminstone på ett generellt sätt.
Viss blandning förekommer, men generellt sett skulle det vara så här.
När vattnet skulle stiga, skulle olika miljöer begravas.
Alla miljöer finns inte på ett ställe, det kan finnas två, tre tillsammans.
Sällan mer än så. Bilden visar i vilken ordning olika miljöer skulle begravas.
När miljöerna begravdes, skulle lagren ha någon form av ordning.
Här ser vi vilken typ av segment skulle särskilja -
djurgrupperna. De skulle begravas separat, -
inte för att de är åtskilda av miljoner år, -
utan för att de levt i olika miljöer, där de begravts.
Någon sådan här ordnad sekvens ser man inte. Den är arrangerad, -
förvrängd, oriktig framställning av vad som faktiskt finns.
Det är en konceptuell korrelation som är värdelös för att bevisa evolution.
Den är baserad på cirkelargument. Det man ser återspeglar ekologin -
sådan vi observerar den idag. Jag anser ändå att den här versionen -
är användbar som modell. Den visar vad man borde ha -
om evolutionen är sant. Vi kan inte anta att något är sant, rita en bild -
och hävda att bilden är beviset. Det är cirkelargument, inte bevis.
Men den är en bra modell över vad vi borde se om evolution är sant.
Vi har en alternativ modell och jämför båda med verkligheten, med fakta.
Så prövar vi modellerna. Man kan inte bara försöka ropa högst.
Vi ser på fakta och vilken modell som bäst beskriver dem.
Hur kan man pröva modellen? Steven Stanley gör bra ifrån sig -
i att beskriva hur det borde göras.
Han är en välkänd geolog. Han säger att "uppochnervända fossil" prövar.
Vi ser noggrannare på det senare.
Sådant som borde vara överst ligger underst eller tvärtom.
"Uppochnervända fossil" skulle motbevisa evolution.
"Uppochnervänd ordning bland fossil skulle tvinga oss omvärdera teorin."
Det vill säga, om du överst hittar sådant som borde vara underst -
så har du ett problem, eller borde ha det.
Evolutionisternas problem är att det hittas sådant hela tiden.
Det är inte ovanligt. De kallas levande fossil.
N. Eldridge, kurator på naturhistoriska museet skrev en bok om dessa.
"Det verkar inte ha skett någon förändring i något vi kan jämföra..."
Han talar om fossilen längst ner, som man idag hittar levande exemplar av.
"Vi har inte helt löst gåtan med levande fossil."
Det är uppochnervända fossil, men de är så vanliga -
att man inte ger dem någon uppmärksamhet.
De vill ha andra typer av motsättningar. För att illustrera -
vad han menar med "levande fossil" så är kvastfeningen mest känd.
Ett vackert fossil, en märklig fisk men rätt vanlig i fossilregistret.
Här beskrivs den av Keith Thomson, president för Vetenskapsakademien, -
som ett levande fossil. "En fisk som troddes utdöd sedan 70 miljoner år."
Ungefär lika länge som man hävdar att dinosaurierna varit utdöda.
"Fisken var en kvastfening, samtida med dinosaurierna..."
Från tidpunkten då man trott dem vara utdöda hittas inga "yngre" fossil.
Och praktiskt taget inga dinosaurier.
"...de liknar de moderna arterna." Vad?
Ja, vi har hittat dem.
"Vi har inga fossil av kvastfening, yngre än från sen krita..."
När dinosaurierna ska ha dött ut. Fram till dess finns mycket fossil -
och efter det - ingenting.
Man har hittills fångat ca 600 levande exemplar i haven sedan år 1937.
Då hittade man den första. Utdöda? De finns inte på tidsskalan...
Om de inte syns på tidsskalan betyder det bara att de inte levde där då.
De levde på andra ställen. Det att man inte hittar dem här uppe -
betyder inte att de inte finns någonstans.
Det är uppochnervända fossil, det som "borde" vara lägre, hittas högre.
Alan Turner tar upp frågan om utrotning.
"Paleontologer vet verkligen inte svaret på frågan."
Vissa citat är flera år gamla och man kunde tro de lärt sig något...
Men det här är rätt nytt (2007).
"Varför vissa djur överlever massutrotning och andra inte -
hör till de svåraste frågorna inom paleontologin."
Varför ser vi djur som enligt tidsskalan tydligt är utdöda, simma omkring?
De vet inte. Det falsifierar tanken om att det du inte hittar -
efter en viss punkt, betyder att arten är utdöd.
Det finns hundratals exempel på det.
Det som är ett verkligt test i evolutionistens sinne -
är när det som borde vara överst, hittas längre ner.
"Nedvända fossil".
Om däggdjuren inte ännu kommit till, men hittas nere vid "begynnelsen", -
så har du en stor utmaning.
Richard Dawkins beskriver följderna.
Vi har talat om honom många gånger.
"Vi borde bli mycket förvånade över att t.ex. hitta människor -
tidigare i registret än däggdjur borde ha utvecklats! Om en enda verifierad -
skalle dykte upp i 500 miljoner år gammalt berg så skulle hela vår -
moderna evolutionsteori vara förstörd." Han tror inte man hittar det.
Han känner sig säker, för ifall man hittar det så kan han förklara det.
Vi har nämligen hittat sådant och det är rätt vanligt.
Ett dramatiskt exempel från nära La Sal i Utah.
Där är fullt moderna människoskelett fossiliserade till malakit -
i ett lager som också finns vid nationella dinosauriemonumentet -
som är känt för sina dinosaurier i Dakotas sandsten.
Så hans nyckelord är om en väl verifierad skalle kunde hittas...
När de hittas förklarar man att de fallit i en springa, rullat i en grotta-
eller att en gruva kollapsat. Det behövs inga bevis, bara förklaringar.
"Vi vet ju att dinosaurier inte levde samtidigt som människor -
så om man hittar dem tillsammans är det något som gått fel."
Vi återvände till La Sal för att se om vi kan "verifiera" fyndet.
Det är del av ett dagbrott där man bryter koppar en bit från Moab.
Här hittade man skeletten, här är ett av dem.
Det är ännu inne i berget, 15 meter ner i Dakotas sandsten.
Nere till höger är höften, knäet högst upp -
foten nere till vänster. Skelettet sitter ihop som levande kroppar.
De flesta är bara högar av ben, som det här.
De ser ut att höra ihop, men är bara en hög med ben.
Den här hade varit framgrävd bara fem minuter när vi sköljde av den -
och tog bilden. Benet har ersatts av malakit, så det är inte nytt.
Det innehåller inget kollagen, vilket vanligtvis försvinner på ca 1 000 år.
Det är ett exemplariskt "nedvänt fossil".
Vi har verifierat det i högsta möjliga grad.
Vi talade med mannen som råkade hitta det med en bulldozer.
Hans far körde bulldozer här för många år sedan. Här är Dale Fuller.
Han pekar på fyndplatsen, där fanns inga brutna lager, grottor -
eller gruvor. När vi ser från sidan, ligger 1930-talets dagbrottsområde -
uppe där pilen visar. De stötte på så hård sten att bulldozers gick sönder.
Då slutade verksamheten och kom igång igen först på 1970-talet.
Då kom de ner så här djupt, och hittade skeletten.
Bilden visar djupet på dagbrotten från 70- och 30-talen.
Längst ner till vänster ser vi vägskärningen från 1930-talet.
Före vägskärningen var ytan kontinuerlig.
Skeletten låg vid de gröna kryssen på 15 m djup i sandsten.
Det finns ingenting som tyder på att de skulle ha grävts ner där.
Bevisen säger det motsatta. Så här såg det ut där före 1930.
Dawkins sa att om det kan verifieras -
är hans slutsats att evolutionsteorin blir fullständigt förstörd. Så är det...
Antagandet är ändå alltid att ben betyder att någon grävt ner dem.
Han fortsätter med vad som kunde testa och falskförklara evolution.
"Ironiskt nog är det också skälet till att skapelsetroende är så ivriga -
över de falska människospår som ristats in under lågkonjunkturen -
för att lura turister, i dinosaurielagren i Texas."
Han har hört om vårt arbete i Glen Rose, men vägrar se det själv.
Han är säker på att det inte är äkta. För om de är äkta skulle de -
fullständigt förstöra evolutionsteorin. Man kan inte gräva ner fotspår.
De ligger där de ligger, man kan inte tappa dem i sprickor i berget.
Därför är fotspåren bättre bevis än ben, det förstår Dawkins.
Många av er har besökt parken Dinosaur Valley och sett spåren.
Här flyter floden Paluxy och det finns flera sorter av dinosauriespår här.
De gjordes kända på 1940-talet av Roland T. Bird.
Han publicerade flera artiklar. Här ser vi sauropodspår -
och spår av tretåade therapoder.
Här är en av dem, den är ovanlig för den är upphöjd.
Det fick oss att fundera, spår ska väl vara nedtryckta?
Det som hände här var att djuret lämnade ett avtryck -
och annat material strömmade över det och fyllde det.
Det som fyllde avtrycket blev hårdare när det förstenades.
När det senare blottades och utsattes för erosion håller "fyllningen" bättre.
Det som finns kring den eroderas snabbare, så spåret är upphöjt.
Det är betydelsefullt, vi återkommer snart till det.
Utöver det här spåret har vi också spår som ser ut så här.
Vad kan det vara? Människospår kan det ju inte vara, enligt evolutionister-
är det 100 miljoner år mellan oss och dinosaurier. Om de vore samtida -
skulle det förstöra evolutionsteorin, så Dawkins menar att spåret -
måste vara inristat. Det skrämde mig, för det här spåret var nästan för bra -
för att vara sant. Därför sökte vi efter mindre perfekta spår.
Vi hittade sådana. Till höger ett spår som av kriminallaboratoriet i Dallas -
identifierades som ett människospår, enligt brottsplatskriterier.
De fanns intill nyss framgrävda dinosauriespår.
Vissa av spåren var väldigt människolika.
Det bortförklarades med att det var erosion eller inristningar.
Det måste vara endera. Eftersom spår inte kunde ha fallit i en spricka...
Så det måste vara erosion eller inristat. Stan Taylor beslöt testa -
dessa idéer på 1970-talet. Han tog en bulldozer och följde två spår -
som hittats i flodens strandbank.
Där är alternerande lager av lera och kalksten, närmare 2 m tjockt.
Om han skalade bort dessa lager och spåren fortsatte under dem -
så vad skulle det betyda gällande att de var inristade? Det motbevisar det.
Han gjorde så och hittade ytterligare nio fotspår, totalt elva, -
i ett höger-vänster-mönster, vissa mycket tydliga med höga kanter, -
som här. Det argumenterar mot att det skulle vara eroderade gropar.
Kanterna stiger runt spåret. Många blev ivriga när de hörde detta.
Det såg ut att vara bra bevis. Så hittade Glen Kuban på en förklaring.
Han valdes till årets humanist för denna förklaring.
Han sa att om ankliknande avtryck kan erodera till att bli som till höger-
så kan avlånga avtryck med tiden eroderas så -
att de ser ut som bilden längst ner till höger.
Det påminner om människospår, så det är bara eroderade dinosauriespår.
Så slapp vi det problemet...
Om man verkligen ser på avtrycken så ser vi här "andfotsliknande" avtryck.
Fyllnadsmaterialet är hårdare. Hur ser det ut efter erosion?
Det blir allt mer tydligt.
Från sidan sett visar den tredimensionella aspekten -
att mitten är upphöjt. Det kommer inte att erodera så det liknar vår fot.
Ju mer erosion, desto mer ser det ut som ett dinosauriespår.
Vissa avgjutningar som gjordes av Stan Taylor var detaljerade.
Ser det här ut som ett eroderat dinosaurieavtryck?
Det finns för många detaljer för att tanken ska vara trovärdig.
en människofot passar perfekt i avtrycket.
Jag försökte vara djävulens advokat och ifrågasätta fynden.
Det som övertygade mig var det här avtrycket. Vi fortsatte följa spåret -
som hade 11 avtryck, ända till 14. Se på det en stund för att se det.
Nu framhävs dinosauriespåret, det är ca 50 cm långt.
Men se vad som finns i mitten.
Man ser fem tår, fotsulan, hälen. Den här är perfekt.
Vissa talade om erosion, andra om inristningar, men här hade vi något -
som var så bra det kunde bli.
Vi presenterade detta på ett nationellt vetenskapsmöte i Tennessee -
och Glen Kuban var där, som förklarat spåren med erosion.
Följande morgon flög han till platsen och var där med en järnstång -
och när vi hann dit såg avtrycket ut så här.
Det var sönderslaget.
Vi hade förstås avgjutningar, bilder och hundratals -
dokumenterade bilder, men tydligen var han imponerad av avtrycket.
Går man lite högre upp längs spåret ser man det här.
På området finns 134 dinosauriespår -
och 14 människoavtryck. Ibland ligger de intill varandra, ibland på varandra -
och här igen på varandra. Notera det tretåiga dinosaurieavtrycket.
I bakdelen av avtrycket är ett djupare avtryck -
där någon stigit i spåret. Från sidan ser man dinosaurietårna till höger -
och kommer kanske fram bättre med mer erosion. Den djupare delen -
passar perfekt en människofot. Sitter som hand i handske.
Det här har gjorts av en högerfot, vad borde vi se näst?
Vi borde ha en vänsterfot. Här är följande avtryck.
Höger-vänster längs hela spåret med 14 avtryck.
Från sidan sett ser man här dinosaurieavtrycket vid sidan om.
Man ser sandsäckar bakom för det är på flodbottnen och kräver arbete.
Längden är varje gång 29 cm -
och här kan man överblicka hela spåret med 14 avtryck.
När man har 14 avtryck i ett höger- vänster mönster, alla lika stora, -
så är det inte erosion. Det mesta putsades fram undan övre lager.
Det utesluter inristning. Man kan se märkliga ting i sten.
Det kan se ut som ett indianhuvud när man är i någon grotta.
Man kan se på moln och tycka att det här liknar en fågel.
Kanske några av spåren bara råkade se ut som en människofot?
Jag såg den här skylten i Oklaholma. Först liknar det kanske ett moln, -
men när man ser resten inser man att någon ligger bakom det här.
Fler än ett sammanträffande får man inte.
Man ser på "den gamle mannen i berget". Erosion, kanske?
Hur vet vi att det inte är erosion?
För ser man fyra gamla män i berget så får man en uppfattning.
Här har vi 14 avtryck och ett gångmönster -
som säger "det är inte erosion -
eller inristat". Då har vi ett perfekt uppochnervänt fossil.
Vi gjorde alla vanliga analyser och alla tydde på att det är människospår.
Storleken är enhetlig i högre grad än hos dinosauriespåren.
Sju av dem har tår, vi har visat de bästa.
Det är mycket ovanligt för fossiliserade spår. Leakeys avtryck -
i Afrika har inte mer än stortån synlig, ingen har individuella småtår.
Man kan särskilja mellan höger och vänster på 12 av de 14 avtrycken.
Två av dem är närmast avlånga. När Kuban föreläser om ämnet, -
gissa vilka två han visar?
Vi gjorde en dubbelblind studie på Kansas statliga universitet -
genom att visa bilder och fråga vad de föreställer. 97% sa människofotspår.
Så blev vi tuffa och frågade om de är från en höger- eller vänsterfot.
87% svarade som vi antagit, -
och visste i 12 av 14 fall, som vi förväntat oss.
Inget avtryck fick genomgående ett annorlunda svar.
Man kan säga att de genomgående angav höger/vänster som vi antog.
Så gör man vetenskap. Dawkins sitter i Oxford och säger "nej, omöjligt".
Vi går ut och gör arbete. Jag tror ni inser skillnaden.
Jag anser dessa vara perfekta uppochnervända fossil.
Man kan inte tappa dem i en spricka, gräva ner dem i ett lägre lager, -
de kan inte vara inristade för de var i ett underliggande lager, -
det är inte erosion eftersom de bildar detta mönster. Jag njuter av att visa -
det här i skolor och fråga hur de kan förklara det. På ett universitet i -
Tennessee talade jag till 50 geologi- studerande som efteråt vände sig om -
till professorn och frågade efter en kommentar.
Han sa att vi inte vet ifall det fanns dinosaurier med människofötter.
Jag funderade en stund på det, visst, det är ju en möjlighet...
Vi vet heller inte om det fanns människor med dinosauriefötter.
Det vore lika logiskt.
Jag frågade om det inte är mer logiskt att anta att avtryck som ser ut som -
dinosauriefötter gjordes av just dem, medan människoavtrycken gjorts -
av människor? Han höll inte med. Jag frågade om de skulle se -
annorlunda ut om de var avtryck av människor? Han bara gick iväg.
En betydande del av gruppen blev skapelsetroende.
Men de kan alltså förklara det med dinosaurier med människofötter.
Dr Chuck Finsley, kurator på Dallas naturhistoriska museum under 30 år, -
nyss pensionerad, kom till Glen Rose för att se spåren.
Han ville ställa ut dinosaurier vi hittat.
Han fick se spåren, blev upprörd, reste iväg, återvände efter en månad -
och blev igen upprörd och reste. Tredje gången kom han med en -
förklaring. "Jag kan berätta vad som gjort avtryck som liknar människans.
Jag tror det var utomjordingar."
Han var seriös. Jag fnissade till så han blev uppretad.
Jag sa att om de gjordes av utomjordingar kom de väl från -
en galax långt, långt borta, med hög teknologi. Varför gå barfota här?
Han stack.
Det här är det bästa de kan komma på.
Jag tycker man ska ta beviset som det är -
istället för att desperat försöka bortförklara det. Jag påminns om -
den här serieteckningen av Gary Larson: "Professor Ferrington och -
hans kontroversiella teori om att dinosaurier egentligen var -
kycklingben som jättelika utom- jordingar lämnat efter en picknick."
Det låter långsökt. Den här ligger nog närmare sanningen -
med en katastrofal flod. "Vi missade båten."
De försökte fly och sprang.
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle Himlen TV7