RAAMATTU, EVOLUUTIO JA ARKEOLOGIA
LUOMINEN? EVOLUUTIO? DINOSAURUKSET
ALUSSA...
ALKUPERÄ, KASVIT, ELÄIMET, IHMISET
SUUNNITELTUJAKO?
VEDENPAISUMUS, FOSSIILIT, SEDIMENTTIKIVI
HAVAINNOT, TODISTUSAINEISTO, JÄRKI, TOSIASIAT
Acámbaron mysteeri
Monet tutkijat uskovat, etteivät ihmiset ole ikinä nähneet dinosauruksia -
ja että ihminen tuli vasta 100 tai 65 miljoonaa vuotta niiden jälkeen.
Monet tutkijat ovat kuitenkin eri mieltä -
empiirisen todistusaineiston pohjalta. On paljon todisteita, -
jotka viittaavat ihmisen ja dinosauruk- sen samanaikaiseen olemassaoloon.
Tällä kerralla tutkimme näitä todisteita, -
etenkin Acámbarosta Meksikosta löytyneitä todisteita.
Täältä on löydetty dinosauruspatsaita 3 000 vuoden takaa.
Ne kaivettiin esiin 1900-luvun alussa.
Ne esittävät selvästi dinosauruksia.
Niiden valmistuksessa on käytetty eri tyylejä ja materiaaleja.
Ne on löydetty Meksikon keski- ylängöltä Guanajuaton osavaltiosta -
Acámbaron kaupungista.
Se on kiintoisa siirtokuntakaupunki, jolla on värikäs historia.
Kaupungin mainosesitteessä sanotaan, -
että alueen chupícuarokulttuuri ulottuu yli 3 200 vuoden taa.
Patsaat eli figuriinit ovat peräisin tämän kulttuurin ajalta.
Kulttuurin löysi ja dokumentoi alun perin -
Waldemar Julsrud, joka muutti Saksasta Meksikoon -
1900-luvun alussa.
Hän pakeni sitä kehitystä, joka oli alkamassa Saksassa silloin.
Hän ei pitänyt siitä ja vei poikansa pois natsi-Saksasta.
Hän oli koulunsa käynyt arkeologi. Hän tuli Meksikoon, -
ja hänestä tuli työnsä takia kuuluisa Meksikossa.
Hän oli tunnettu hahmo kaupungissa.
Tässä on museo, jossa on valtaosa chupícuaropatsaista ja -artefakteista.
Se on chupícuarokulttuurin museo Chupícuaron kaupungissa -
vain noin kahdeksan kilometriä Acámbarosta pohjoiseen.
1900-luvun alussa Waldemar Julsrud oli merkkihenkilö täällä.
Hän ratsasti hevosella eräänä aamuna lähellä El Toroa, -
vuorta kaupungin liepeillä.
Vuoren juurella on monta arkeologista kaivauskohdetta.
Hän ratsasti seuraten kasteluojaa ja näki patsaita pilkistävän maasta.
Hän kaivoi ne esiin. Hän löysi niitä tuhansittain.
Lopulta hän keräsi yli 30 000 patsasta, jotka täyttivät hänen talonsa.
Hän tutki intohimoisesti chupícuaro- kulttuuria, eritoten dinosauruspatsaita.
Tässä on hänen talonsa. Se toimii nyt rautakauppana.
Se on suuri, miltei korttelin kokoinen kartano.
Sain tietää asiasta edesmenneen Charles Hapgoodin kautta.
Hän oli historian ja antropologian pro- fessori New Hampshiren yliopistossa.
Hän oli kuullut patsaista, ja hän tuli Meksikoon tutkimaan niitä.
Nämä kuvat on otettu, kun hän tutki patsaita 1950-luvun alussa.
Valokuvissa on merkillisiä olentoja, -
ja etenkin tässä etualalla on dinosaurusta muistuttavia hahmoja.
Nämä ovat kokoelmasta, -
jonka Julsrud oli kerännyt vuosien saatossa.
Hapgood pyysi apuun ystävänsä Erle Stanley Gardnerin, -
joka oli taitava tutkimaan mysteerejä.
Hän oli kriminologi, ja hän oli toiminut piirisyyttäjänä Venturan piirikunnassa -
Kaliforniassa yli 30 vuotta. Hän kirjoitti Perry Mason -dokkarit.
Hän on tunnetun TV-sarjan ja monien kirjojen takana.
Internetissä häntä kuvaillaan maailman tunnetuimmaksi juristiksi.
Hän kirjoitti kirjan mysteeristä. Kirjan nimi on "Host with the Big Hat".
Perry Mason -kirjailija kuvailee mysteeriä ja hänen tutkimustaan siitä.
Kirja tietysti herätti kritiikkiä, -
koska se kuvaa ihmisten ja dinojen rinnakkaista olemassaoloa.
Jotkut tutkijat hylkäävät sen suoralta kädeltä -
filosofisten seurausten, ei todisteiden perusteella.
Se haastaa evoluutioteorian, joten sitä ei hyväksytä, -
olipa kirjoittaja kuka tahansa ja olipa todisteita miten paljon tahansa.
Tässä kuvassa ovat Hapgood, Gardner ja Carlos Julsrud.
Carlos oli Waldemar Julsrudin poika.
Miehet yrittivät yhdessä ratkaista mysteeriä ja todistaa, -
ettei Waldemar Julsrud tekaissut patsaita, kuten kriitikot väittivät.
33 000 patsasta, jotka oli valmistettu eri tyylillä ja eri materiaalista.
Hämmästyttävä kokoelma.
On naurettavaa väittää, että yksi ihminen olisi tehnyt ne kaikki.
Erle Stanley Gardner pyydettiin apuun tutkimaan asiaa ja todistamaan se.
Tässä hän tarkastelee patsaita läheltä.
Hänen kirjassaan on niistä kuvia.
Tässä on yksi kuva. Kuvatekstissä lukee: -
"...kokoelmassa on runsaasti dinosauruksia."
Hän haastatteli pitkään Waldemar Julsrudin Carlos-poikaa, -
joka oli ollut isänsä mukana kaivauksilla monta kertaa -
ja oli löytänyt monta patsasta työskennellessään isänsä kanssa.
Tässä hänet on kuvattuna haastat- telemassa professori Hapgoodia.
He työskentelivät yhdessä. Hän kuvaa kirjassaan, -
miten he pyrkivät kiistämään väitteen, -
että Waldemar Julsrud olisi tekaissut nämä dinosauruspatsaat.
E. S. Gardner: "Professori Hapgood valvoi yöt ja pohti testausmenetelmiä -
ja uusia kaivauspaikkoja. Hän jopa meni tielle, -
joka oli ollut koskemattomana vuosia..." Hän tarkoittaa satoja vuosia.
Hän kaivoi tien alta valtion luvalla -
ja löysi tien alta samantyyppisiä patsaita kuin Julsrud.
"Monissa paikoissa Meksikossa -
peltojen rajat on merkitty kivimuurein. Ne ovat satojen vuosien ikäisiä."
Hän kuvaa, miten he kaivoivat muurien alta ja löysivät -
samantyyppisiä patsaita kuin Julsrud, mukaan lukien dinosauruksia.
Sitten ehdotettiin nerokasta testiä.
Ehdottaja oli Acámbaron poliisipäällikkö.
Hänen talonsa oli rakennettu 50 vuotta ennen Julsrudin saapumista.
Rakennusmateriaalina oli käytetty savitiiltä.
Hän ehdotti, että kaivetaan talon alta, olohuoneen lattian alta.
Jos sieltä löytyisi patsaita, ne eivät olisi peräisin Julsrudilta.
He tekivät niin. Tässä pormestari seisoo asennossa.
He myös tutkivat kolmen kuukauden ajan sitä mahdollisuutta, -
että joku olisi tekaissut patsaat. He kyselivät alueen asukkailta, -
tietäisivätkö he, että joku olisi valmistanut niitä.
Kun patsaita kovetettiin uunissa, sen olisi kyllä huomannut.
Tässä on tiilitehdas El Toro -vuoren juurella. Siitä syntyy savua, -
etenkin kun uunit kuumennetaan puulla.
Sitä ei voi tehdä huomaamatta. Kolmen kuukauden tutkimuksissa -
poliisipäällikkö ei löytänyt todisteita, että niitä olisi valmistettu hiljattain.
E. S. Gardner esittää kirjassaan -
läpileikkauskuvan poliisipäällikön talosta. Lattian alta -
löytyi 43 samantyyppistä patsasta kuin Julsrudin löytämät.
Acámbaron poliisipäällikön talon alta.
Hän jatkaa tutkimuksen kuvausta: "Mukanamme oli kameroita.
Otimme kuvia rapautuneista savitiilistä, -
joihin oli sementoitunut erilaisia sirpaleita..."
Savitiilet oli valmistettu 50 vuotta ennen kuin Julsrud muutti alueelle.
Tiilissä oli sirpaleita chupícuarokulttuurin keramiikasta.
"...tutkimme El Toro -vuoren eroosiorinnettä -
ja näimme, että maaperä oli täynnä artefakteja."
Hänellä on kuvia artefakteista tiilissä.
Julsrud ei tehnyt näitä.
Kriminologi ja huolellinen tutkija Gardner sanoo yksiselitteisesti: -
"On ehdottomasti poissuljettua ajatella, -
että näkemämme artefaktit olisi voitu asettaa sinne myöhemmin."
Se on Perry Masonin tai Erle Stanley Gardnerin johtopäätelmä.
Hän todisti sen. Hänen mukaansa oli ehdottoman varmaa, -
että patsaat olivat paljon vanhemmalta ajalta.
Ennen 1900-lukua ei kunnolla edes tiedetty, miltä dinosaurukset näyttivät.
Puhumme kohta siitä lisää.
Hapgood ja Gardner tekivät lisää testejä.
Professori Hapgood lähetti näytteitä isotooppiajoitukseen New Jerseyyn.
Ensimmäisen näytteen iäksi tuli 3 590 vuotta, toisen 6 480 vuotta -
ja kolmannen 3 000 vuotta. Vaihteluväli oli huomattava.
Mutta jos patsaiden ikä on yli 200 vuotta, -
ne ovat ajalta ennen kuin tiesimme dinosauruksista.
Ja nekö katosivat 65 miljoonaa vuotta sitten? 6 000, 3 000, 2 000 vuotta...
Meillä on patsaita todennäköisesti 3 000 vuoden takaa.
Hapgood lähetti näytteitä myös -
Pennsylvanian yliopiston museon laboratorioon -
termoluminenssiajoitukseen. Se lienee tarkin keramiikan ajoitusmenetelmä.
En mene yksityiskohtiin, miten se toimii.
Se on erilainen menetelmä, joka sopii erityisesti keramiikan ajoittamiseen.
Sen mukaan ensimmäinen näyte oli ajalta 2 500 eKr., -
samoin toinen, kolmas ja neljäs näyte.
Tulokset olivat yhteneväiset.
Loogisesti tämä olisi siis perustelluin johtopäätös ajoituksesta.
Laboratoriot joutuivat syynin kohteeksi annettuaan tällaisia tuloksia.
Pennsylvanian museon johtaja tri Rainey -
antoi lausunnon, jossa hän puolusti johtopäätelmiään.
"Olemme tehneet kokeita vuosien ajan täällä ja Oxfordin laboratoriossa, -
emmekä epäile termoluminenssi- ajoituksen luotettavuutta lainkaan...
Huomautan myös, että patsaiden epätavallisen muinaisen iän takia -
Mark Han laboratoriossamme testasi jokaisen neljän näytteen -
keskimäärin 18 kertaa..."
Neljä näytettä, 18 testauskertaa näytettä kohti, -
koska tieto on epätavallista.
Silti ajoitukset olivat johdonmukaisesti yhtenevät.
"Laboratorio seisoo Julsrud-aineiston ajoituksen takana, -
tarkoittipa se mitä tahansa arkeologisen ajoituksen -
tai väärennös vs. aito -keskustelun kannalta."
Laboratorio pitää kiinni tuloksesta, -
koska se noudatti hyvin suurta huolel- lisuutta ja tutki näytteet 18 kertaa.
Puolustuspuheensa jälkeen hän sai vielä suurempaa kritiikkiä, -
ja hän perui puheensa perustelematta päätöstään.
Uskon tietäväni syyn, mutta se ei pohjaudu empiirisiin todisteisiin.
Se johtui kollegoiden painostuksesta.
Tällainen tieto kiehtoi minua. Mikä on totuus?
Mikä on vastaus Acámbaron mysteeriin?
Matkustin paikan päälle tri Dennis Swiftin kanssa -
tutkimaan aineistoa henkilökohtaisesti. Kävimme siellä kahdesti vuonna 1999.
Olimme siellä myös v. 2000. Olemme käyneet siellä kymmenisen kertaa.
Kun saavuimme sinne... Tämä kuva kertoo, missä patsaat olivat: -
lukittujen ovien takana.
Riippulukolla lukitun oven takana poliisiaseman takaosassa.
He toivoivat, ettei kukaan saisi tietää niistä.
Ne olivat maanneet siellä kätkettynä 30 vuoden ajan.
Miksi? Se on kiusallista. Ei pitäisi löytyä todisteita -
ihmisen ja dinosauruksen yhteiselosta. He halusivat näyttää älykkäiltä.
Oven avaaminen vaati ponnisteluja, ja lopulta pääsimme sisään.
Se vaati poliittista painostusta. Saimme tutkia 60 laatikosta kahta.
Niitä säilytettiin oven takana.
Jo ensimmäisellä kerralla ja kahdesta laatikosta -
eli sattumanvaraisesta otoksesta -
löytyi merkillisiä keraamisia patsaita, myös dinosauruspatsaita.
Toisella kerralla pääsimme tutkimaan lisää laatikoita, ei tosin kaikkia.
Tässä niistä monia levitettynä pöydälle.
Tri Swift pilkkaa tiukkoja turvatoimia, joilla näitä vartioitiin.
Meitä vartioi koko ajan sotilas AK-47-rynnäkkökiväärin kanssa.
Tri Swift poseerasi aseen kanssa patsaiden takana.
Patsaat olivat olleet lukkojen takana.
Tutkimuksemme toi ne päivänvaloon.
Dokumentoimme patsaat valokuvaamalla niistä monia.
Tässä kuvassa näkyy hämmästyttävää vaihtelua -
niin patsaiden etnisyyden, tyylin kuin materiaalinkin suhteen.
33 000 patsaasta noin 2 600 kuvaa dinosauruksia.
Sen näkee selvästi tässä.
Yksi hämmästyttävä asia oli se, -
että sauropodit oli kuvattu pystyasennossa.
Emme tienneet sitä, ennen kuin Robert Backer -
kertoi siitä kirjassaan vuonna 1986.
On kuin hän olisi käyttänyt oikealla olevaa Acámbaro-patsasta mallina -
kuvittaessaan "Dinosaur Heresies" -kirjaansa.
Spielberg sitten vakuutti meidät kaikki siitä, että ne kulkivat pystyasennossa.
Se tiedettiin Acámbarossa jo 3 000 vuotta sitten.
Vuoden 1850 tienoilla ajateltiin, että dinosaurukset näyttävät tältä.
Kuva esittää iguanodonia, yhtä varhai- simmista löydetyistä dinosauruksista.
Kuvaus ei ole kovin tarkka, mutta niin silloin ajateltiin.
Vuonna 1895 niitä kuvailtiin eri tavalla.
Se oli kuin pitkähäntäinen alligaattori, joka kulki pystyssä. Vähän tarkempi.
Nyt tiedämme, että iguanodon näytti tältä.
Kuva on tehty vuonna 2000.
Nyt meillä on aika hyvä käsitys. Pää muistuttaa hevosen päätä, -
ja häntä sojottaa pystysuorassa. Luu- tuneet jänteet hännässä osoittavat, -
että se sojotti kuin linnun pyrstö. Jos se roikkui maassa, se oli murtunut.
Kiinnitä huomiota siihen, miten se kuvattiin Acámbarossa -
yli 3 000 vuotta sitten. Se vastaa melkein identtisesti nykykäsitystä.
Tältä se näytti aluksi 1800―1900-luvuilla.
Nyt tiedämme, että se näyttää tältä.
Acámbarossa oltiin oikeassa jo 3 000 vuotta sitten.
Sama pätee pystyssä seisoviin sauropodeihin.
Yksi patsas muistuttaa ankylosaurusta, joka on kuvattu tässä.
Hyvin samankaltainen.
Kirjo on laaja, vaikkakin sauropodit ovat yleisimpiä.
Olen tutkinut 2 600:ta patsasta. Minulla on 20 000 digikuvaa, -
jotka olen itse ottanut kokoelmasta.
Tässä on lentolisko.
Tässä on täysin eri tyylinen ja eri materiaalista.
Taiteilija on selvästi ollut eri.
Kriitikot ovat väittäneet, että sama ihminen on tehnyt ne kaikki -
lyhyessä ajassa ja määrän tarkoitus on vain tehdä vaikutus ihmisiin.
Mutta 33 000 on hieman liioiteltua...
Tyylejä ja valmistusmateriaaleja on valtava kirjo.
Objektiivinen havainnoija näkee sen selvästi.
Se on hämmentävä kokoelma. Mitä varten ne tehtiin?
Uskottavin selitys on, että niitä on käytetty pahan karkottamiseen.
Arkeologiassa puhutaan apotropatiasta.
Ilmaus keksittiin kaivauksilla Mesopotamiassa.
Sieltä löydettiin patsaskätköjä asumusten kynnyksen alta.
Kätköissä oli aina 20―30 patsasta -
hiekkaan haudattuna savimaan ympäröimänä.
Näytti siltä kuin ne olisi haudattu huolellisesti. Jotkut ovat ehdottaneet,-
että he hautasivat epäjumalat, kun viholliset hyökkäsivät.
Itse uskon, että patsaiden tarkoitus oli täälläkin karkottaa pahoja henkiä, -
kuten Mesopotamiassa, jossa ne oli haudattu kynnyksen alle, -
jotta pahat henget pysyisivät poissa.
Dinosauruspatsaat soveltuvat sellaiseen käyttöön tehokkaasti.
Emme tiedä varmaksi. Nämä ovat joitakin teorioita.
2 600 patsaan kokoelmassa on hämmästyttävää monimuotoisuutta.
Yhteys ihmisiin näyttää olevan läheisempi -
ja yleisempi nuoria yksilöitä kuvaavis- sa patsaissa. Sen ymmärtää hyvin, -
jos on nähnyt Jurassic Parkin.
Nuoret yksilöt on kuvattu suloisiksi.
Voi ymmärtää, miksi ihminen kuvattiin usein niiden kanssa.
Dinosaurusten lisäksi löytyi patsaita, joiden ei pitäisi olla siellä.
Tässä on hevonen. Se on tyypillinen pleistoseenikauden hevonen.
On luultu, ettei Meksikossa ollut hevo- sia ennen espanjalaisten saapumista.
Tässä mies yrittää ratsastaa.
Patsas on rikki. Miehellä ei ole päätä.
Hämmästyttävä käänne koettiin, -
kun löydettiin fossilisoitumaton pleistoseenikauden hevosen hammas-
pleistoseenihevosen patsaan yhteydestä.
Hampaan tunnisti George Gaylord Simpson Harvardista, -
johtava fossiilihevosten asiantuntija.
Hän oli johtava asiantuntija maailmassa.
Tässä pleistoseenihevonen ja -hammas löytyivät samasta paikasta.
Mysteeri syvenee. Tai ainakin evoluution vastainen kuva -
tulee yhä vaikeammaksi selittää.
Päätimme yrittää todistaa oikeaksi Gardnerin tutkimukset.
Hän teki erinomaista työtä. Ajattelin, voisimmeko me -
toistaa hänen työnsä ja todistaa sen uudelleen oikeaksi.
Halusimme järjestää kaivaukset.
Haimme eräiden johtavien asiantuntijoiden kanssa -
kaivauslupaa INAHilta eli Meksikon arkeologiselta instituutilta.
Haimme lupaa kolme eri kertaa, -
ensin Texasin yliopiston kanssa, sitten David Salayn kanssa.
Salay johti silloin Museum of the Rockiesia, Jack Hornerin pomo.
Jurassic Parkin päähenkilö perustuu tosielämässä Jack Horneriin.
Hän kaivoi dinosauruksen luita Montanassa.
Hänen pomonsa, Museum of the Rockiesin johtaja David Salay -
tuli mukaamme, ja haimme yhdessä kaivauslupaa. Emme saaneet sitä.
Acámbaron pormestarille sanottiin, ettemme ikinä saisi kaivauslupaa.
Seurauksia ei sallittaisi.
Kuulimme, että INAH oli järjestänyt omat kaivauksensa vuonna 1953.
Se oli lähettänyt neljä arkeologia Acámbaroon -
toteuttamaan viralliset kaivaukset.
He valitsivat paikan yli 1 600 metrin päästä Julsrudin kaivauspaikasta.
He löysivät 180 cm:n syvyydestä patsaita, myös dinosauruspatsaita.
He myönsivät, että muut patsaat olivat aitoja, paitsi dinosaurukset, -
jotka löytyivät samanaikaisesti samasta paikasta ja kerroksesta.
Eiväthän ne voi olla aitoja. Näimme instituutioidenvälisen muistion.
Tiedämme, mitä niistä sanottiin.
Muistion päiväys on 24.2.1954.
"Artefaktit on ilmeisesti kerätty tieteellisesti, -
mutta silti ne ovat väärennöksiä myöhemmältä ajalta."
Tässä puhutaan dinosauruspatsaista.
"On mahdotonta, että ihminen eli samaan aikaan kuin dinosaurukset, -
jotka elivät miljoonia vuosia sitten."
He myöntävät dinosauruspatsaiden olemassaolon.
He eivät usko rinnakkaiseen olemas- saoloon, joten he kieltävät aitouden.
"Ainoat arkeologiset artefaktit ovat astioiden -
ja muiden chupícuaro-esineiden kokoelma...
Ne ovat autenttisia artefakteja, ja niillä on suuri arkeologinen arvo."
Samasta kuopasta samaan aikaan he löysivät aitoja artefakteja, -
mutta dinosaurukset eivät voineet olla aitoja, joten he kieltävät ne.
Filosofinen paine sanoo, ettei ihmisiä ja dinosauruksia voi esiintyä yhdessä.
Se tuhoaisi evoluution kuvan, joka on oppikirjoissa.
Päätetään, mikä on aitoa ja mikä ei, -
ei todisteiden, vaan filosofisten päätelmien perusteella.
Veimme paikan päälle asiantuntijan tutkimaan patsaita, Jim Collinsin, -
joka on taideopettaja ja keramiikan asiantuntija Texasin yliopistossa.
Hän huomasi monta asiaa, joita emme tienneet.
Hän huomasi, että patsaista valtaosa oli poltettu kahdesti.
Jotkut ovat ihmetelleet, miten näin hauraat patsaat ovat säilyneet ehjinä -
maan alla kaikki nämä vuodet.
Méxicon antropologisessa museossa on kymmeniä vastaavia patsaita.
Ne ovat säilyneet ehjinä, mutta niitä ei kyseenalaisteta.
Dinosauruspatsaat on poltettu kahdesti. Ne on tehty taidokkaasti.
Jos joku tekisi tuhansia väärennöksiä, hän ei näkisi niin paljon vaivaa.
Jotkin patsaista oli rikki. Niiden rinnalla esiintyi keramiikanpalasia, -
jotka on tehty hienostuneella tekniikalla.
Tässä on rikkinäinen patsas antropologisesta museosta, -
eikä se ole poltettu niin hyvin kuin äsken näkemämme.
Palasimme poliisipäällikön taloon. Sen alta Gardner löysi 43 patsasta, -
jotka olivat samaa tyyppiä Julsrudin löytämien patsaiden kanssa.
Talo oli vuorattu moderneilla tiilillä, -
mikä oli pettymys. Olisimme halunneet nähdä savitiilet.
Kadun toisella puolella oli talo, jota ei ollut vuorattu modernilla tiilillä.
Savitiili oli yhä nähtävillä. Tutkimme taloa tarkasti.
Tässä professori Collins tarkastelee tiiliä huolellisesti.
Voi nähdä kuten E. S. Gardner sanoi, -
että tiilet ovat täynnä chupícuarokulttuurin keramiikkaa.
Katsoimme tarkasti yhtä tiiltä.
Talo sijaitsi vastapäätä poliisi- päällikön taloa, jota Gardner tutki.
Yhdestä tiilestä kurkisti dinosaurus.
Jos kuuntelee tarkasti, voi kuulla sen lällätyksen.
Se pilkkaa ajatusta, -
että miljoonat vuodet erottaisivat ihmistä ja dinosaurusta.
Nämä tiilet on valmistettu 50 vuotta ennen Julsrudin saapumista.
Ne sisältävät kappaleita vanhasta chupícuarokulttuurista.
Keramiikkaa oli hajallaan savessa, josta oli poltettu tiiliä.
Oli väistämätöntä, että palasia päätyi tiiliin.
Tarkastellaanpa vielä todistajia, -
jotka olivat olleet Julsrudin mukana kaivauksilla -
ja jotka todistavat, että näitä löytyi alkuperäisiltä kaivauksilta.
Yksi erittäin luotettava todistaja on Julsrudin lapsenlapsi.
Hän on nykyään tunnettu urakoitsija alueella.
Hän on varakas ja koulutettu.
Tässä hän on isoisänsä haudalla.
Hän todisti olleensa mukana kaivamassa esiin patsaita.
Nauhoitimme hänen todistustaan noin 20 minuutin ajan haudalla.
Hän kertoo patsaista, joiden kaivamiseen hän osallistui.
Tässä on yksi patsas, joka on hänen mukavassa kodissaan Leónissa.
Tämä on kaunis dinosaurus, sauropodi, -
jonka hän henkilökohtaisesti kaivoi esiin isoisänsä kanssa.
Haastattelimme myös muita todistajia ja kuulimme, -
ettei dinosauruksia löytynyt vain El Toro -vuorelta.
Kaupungin pohjoispuolella on El Chivo -vuori (Vuohivuori).
Sen juurella on järvi ja muinaisten chupícuarojen asuinpaikka.
Asuinsijat olivat yhä nähtävillä -
järven ja vuoren reunan välillä.
Eräs herra Espinoseo vei minut sinne.
Hän toimii kirjanpitäjänä Acámbarossa.
Hän oli siellä teini-ikäisenä W. Julsrudin kanssa.
Tämä otti mukaansa nuoria avuksi kaivauksille ja kantamaan löytöjä.
Hän vei minut sinne, missä kaivaukset olivat olleet.
Hän piirsi kuvia löydöistä. Erittäin uskottava todistaja.
Sitten on tri Hennejon, joka on sankari Acámbarossa.
Ainakin monet kuvailivat häntä niin.
Hänellä on klinikka Guadalajarassa.
Hän käy Acámbarossa viikonloppuisin auttamassa köyhiä.
Heidän taloutensa ei kukoista. Monet ovat köyhiä.
Hänellä on Acámbarossa ilmaisklinikka, -
jossa hän auttaa köyhiä. Hän pääsisi helposti pormestariksi, -
mutta hän haluaa vain auttaa.
Hän kertoi kaivaneensa patsaita esiin Julsrudin kanssa.
He kaivoivat kovaa, ruohon ja kaktusten peittämää maata.
Kerran he löysivät kaksi isoa juuttikangassäkillistä -
täynnä patsaita.
He nostivat säkit muulin selkään ja toivat ne kotiin. Luotettava todistaja.
Hän on valmis tänäänkin todistamaan, miten se tapahtui.
Sitten on herra Martines, -
joka oli toiminut liittovaltion poliisin päällikkönä alueella -
kymmenisen vuotta kuvanottamis- hetkestä. Hän on nyt eläkkeellä.
Hänen kertomuksensa on mielenkiintoinen, -
sillä hän takavarikoi yli 3 000 patsasta kahdelta henkilöltä, -
jotka tekivät luvattomia kaivauksia El Chivo -vuorella.
He olivat löytäneet kätkön, ja he kaivoivat patsaita keskellä yötä.
He myivät ne rajan yli. Martines pidätti heidät ja laittoi heidät vankilaan.
He saivat tuomion artefaktien laittomasta myynnistä.
Liittovaltion hallinto päätti siis, että tämä on aitoa antiikkiesineistöä -
ja laittoi miehet vankilaan. Hän kertoi, että mukana oli dinosauruspatsaita.
Hän piirsi monista kuvia.
Esineet liitettiin Julsrudin kokoelmaan, joka yhä on olemassa Acámbarossa.
Jotkut väittävät, että kaikki patsaat on peräisin Julsrudilta.
Voimme todistaa, että ne olivat siellä ennen Julrsudia ja niitä löydettiin -
Julsrudin jälkeen. Liittovaltio auttoi sen todentamisessa -
tuomitsemalla miehet laittomien kaivausten tekemisestä, -
josta he istuvat yhä tuomiota.
Sitten meillä on myös mielenkiintoinen herra Perea.
Hän johti aiemmin Acámbaron alueen arkeologista tutkimusta -
Méxicon antropologisessa museossa.
Kun Julsrud oli Acámbarossa, hän valvoi alueen arkeologista toimintaa.
Hänen tehtävänsä oli tutkia, olivatko löydöt aitoja.
Hän ja Julsrud eivät tulleet toimeen, -
koska Julsrud ei vaivautunut useinkaan hankkimaan kaivauslupia.
Perea valitti ja uhkaili vankilatuomiolla.
He kinastelivat koko ajan.
Hän näki Julsrudin kaivamat patsaat.
Myös viljelijät löysivät siihen aikaan jatkuvasti patsaita.
Perea kutsuttiin todentamaan ne. Hän sanoi nähneensä niitä satoja, -
viljelijöiden kaivamia. Julsrudilla ei ollut mitään tekemistä niiden kanssa.
Monet toivat niitä Julsrudille pientä palkkiota vastaan.
Hän työskenteli Román Peña-Chánin kanssa.
Román on ehkäpä Meksikon historian tunnetuin arkeologi.
Hän johti kansallista antropologista museota 20 vuotta.
Se on siis maailman suurin antropologinen museo.
He kaivoivat yhdessä Chupícurossa -
1940-luvulla, kun alueelle oltiin rakentamassa patoa.
Vanhat chupícuro-haudat piti siirtää muualle.
Tässä on kuva kaivauspaikasta.
Kuvassa ovat Román Peña-Chán ja Beatriz-vaimo.
He tapasivat täällä ja menivät naimisiin. Beatrizista tuli arkeologi.
Hän työskentelee yhä eräässä museossa Méxicossa.
Löysimmme INAH:in myöntämän kaivausluvan.
Chupícuaron museossa on esillä kaivausmuistiinpanot.
Esillä on myös muutamia kuvia.
Otin tämän kuvan kaivauksilta löytyneistä artefakteista.
Kaivauksia valvoi Román Piña-Chán.
Herra Perea edusti silloin museota ja työskenteli heidän kanssaan.
Hän sanoi, että he löysivät kuvan haudasta dinosauruksen, -
eivät patsasta vaan oikean dinosauruksen, -
jonka pituus oli 9 metriä. Sillä oli pienet etujalat ja pitkät takajalat -
sekä lähes metrinen pää, jossa oli valtavat hampaat.
Meillä on nauhoite, jolla hän kuvailee löytöä yksityiskohtaisesti.
Hän sanoi, että Román Piña-Chán valokuvasi sitä ja kuvat on Románilla.
Se herätti kiinnostuksemme. Román Piña-Chán oli kuollut -
pari vuotta aiemmin. Oletimme, että kuvat olivat vaimolla. Kävimme siellä.
Hän sanoi, että kuvat olivat olleet heillä.
Hän oli lahjoittanut ne INAH:ille.
Se oli pettymys, sillä INAH oli evännyt meiltä luvat.
Hän soitti INAH:ille meidän pyynnöstämme ja pyysi lupaa, -
jotta voisimme tutkia kuvia.
Nousimme taksiin ja ajoimme suorinta tietä arkeologiseen instituuttiin.
Johtaja tunnisti minut edellisistä yrityksistämme.
Hän ei antanut meidän nähdä kuvia. Hän oli luvannut Beatrizille, -
että saisimme nähdä kuvat, mutta sitten hän pyörsi puheensa.
Hän kieltäytyi yhteistyöstä. Törmäsimme siihen monta kertaa.
Tiedot ovat olemassa, mutta sitä pimitetään.
Samassa yhteydessä löysimme tämän kuvan.
Siinä on Waldemar Julsrud. Kuva on nykyään Julsrud-museossa.
Hänellä on kädessään dinosauruksen luu.
Kirjassaan "Enigmas of the Past" hän kuvailee, -
miten he löysivät osittain haudatun dinosauruksen ja tuoreita luita, -
jotka eivät olleet fossilisoituneet. Tässä hän seisoo luun kanssa.
Lähetimme kuvan asiantuntijoille tunnistettavaksi.
Brooks Britt Brigham Youngin yliopiston geologian laitokselta sanoi,-
että "iso luu näyttää sauropodin kylkiluulta".
Siten löysimme hevosen hampaan, sauropodin kylkiluun -
ja haudatun dinosauruksen herra Peñan alueen kaivauksilta.
Hän oli Acámbaron alueen arkeologisen museon johtaja.
Tämä kaikki todistaa, että dinosauruksia eli vielä hiljattain.
Löytyi fossilisoitumattomia jäänteitä.
33 000 patsaan tyylien, materiaalien ja aiheiden monipuolisuus -
on ällistyttävä.
Tässä on kenties possu.
Tässäkin on possu, mutta sen tekijä on eri.
Tässäkin lienee possu, mutta hyvin erilainen.
Tässä lienee koira.
Tässä toinen omistajansa kanssa. Omistaja muistuttaa Chewbaccaa.
Tässä on tyylitelty lintu ja toinen, täysin erilainen lintu.
Tyylien monipuolisuus ällistyttää.
Professori Collins arvioi, että näin monipuolisen kokoelman laatimiseen -
vaadittiin ainakin sata taiteilijaa.
On kiintoisaa nähdä etnisyyden monipuolisuus.
Tämä näyttää egyptiläiseltä aiheelta. Nämä ovat kokoelmasta.
Monien tyylit ovat hyvin itämaalaisia.
Joidenkin tyyli on afrikkalainen.
Afrikkalainen leima on kiistämätön.
Toiset ovat hyvin eurooppalaisia. Nämä ovat 3 000 vuotta vanhoja.
Tässä hyvin tyylitelty dinosaurus.
Tässä täysin erityylinen, eri taiteilijan valmistama.
Tämän tekijä taisi nähdä painajaisia dinosauruksista.
Eri tyylejä. Tässä tyylitelty, taiteellisesti tehty dinosaurus.
Jotkin ovat melkein sarjakuvamaisia.
Täysin eri tyylejä ja materiaaleja.
Ilmiselvästi eri taiteilijat. Monimuotoisuus on valtavaa, -
Yleisesti ottaen ei ole epäilystäkään, mitä patsaat esittävät.
Ihmisten on täytynyt nähdä dinosauruksia 3 000 vuotta sitten.
On esimerkki toisensa jälkeen.
Tämä Diplodocus on kuin suoraan Spielbergin elokuvasta.
Jos tuntee dinosauruksia, tunnistaa lajeja heti.
Vaikka jotkin ovat sarjakuvamaisia tai tyyliteltyjä, -
ei ole epäilystäkään, mitä ne ovat. Tässä on stegosauruksia, -
eri taiteilijoiden kädenjälkeä.
Yksi toisensa jälkeen näkee kiistattomia samankaltaisuuksia.
Monet olivat riipuksia, joissa on reikä keskellä.
Sekin tukee käsitystä, että tarkoitus oli karkottaa pois pahat henget.
Näimme kymmeniä riipuksia.
Monissa riipuksissa ja patsaissa on kuvattuna ihminen.
Ihminen ja dinosaurus rinnakkain. Miten voi kiistää johtopäätöksen?
Monet patsaat esittävät taistelua. Joskus ihminen on voitolla, -
etenkin jos vastassa on nuori dinosaurus.
Tässä dinosaurus on voitolla.
Monesti kuvataan nuoria yksilöitä.
Jotkin vaikuttavat aggressiivisilta nuorinakin.
Patsaissa taistellaan. Tässä dinosaurus on voitolla, -
tässä ihminen.
Se kuvaa taistelua, joka oli todennäköinen.
Tällä on keihäs kaulassaan.
Eläin muistuttaa hyvin paljon nykykäsitystä dinosauruksista.
Tämä on vaimoni suosikki.
Voisimme jatkaa jatkamistamme. 2 600 patsasta.
Teimme hiljattain uusia löytöjä Meksikossa El Toro -vuoren juurella.
Emme tehneet kaivauksia, -
vaan kaivaukset teki eräs henkilö, joka kaivoi savea tiiliä varten.
Hänellä on tiilitehdas. Hänellä on lupa ottaa savea.
Julsrudin kaivauspaikat olivat aivan lähellä.
Hän näytti meille lukuisia kauniita vaaseja ja patsaita, -
joita hän oli löytänyt alueelta. Niistä eräs oli hyvin mielenkiintoinen.
Olento muistuttaa bolosaurusta, jota Romer kuvaa tässä.
Samankaltaisuus on huomattava.
Selän luulevyt ovat tyypillisiä tälle dinosaurussuvulle.
Lukuisia samankaltaisia löydettiin -
vuoden 2000 tienoilla, -
vuosina 2002 ja 2003. Hän löytää niitä jatkuvasti.
Vaikka Julsrudin kuolemasta on jo pitkä aika, -
niitä tulee esiin, vaikka INAH yrittää voimakkaasti estää meitä kaivamasta.
Emme voi tehdä kaivauksia. Muuten joutuisimme vankilaan.
Tiilitehtaan omistaja sai luvan kaivaa savea tehtaansa tarpeisiin.
Patsaat ovat nyt esillä -
Waldemar Julsrud -museossa Acámbarossa.
Kun tulimme sinne ensikertaa, ne olivat lukkojen takana poliisiasemalla.
Kun aloimme puhua niiden merkityksestä ja esitellä todisteita -
ja sitä, miten niiden aitous on todistettu monen voimin, -
he päättivät, että ne ovat merkittäviä.
INAH:in vastustuksesta huolimatta perustettiin museo.
Patsaat on laitettu taidollisesti ja ammattimaisesti esille.
Niitä voi käydä katsomassa Acámbarossa.
Voi kuulla Julsrudin elämästä ja tarkastella kuvia, joita olen esitellyt.
Vasemmalla on museonjohtaja ja erään arkeologin vaimo.
Arkeologi on auttanut meitä. Kuvassa myös tri Swift ja minä museon edessä.
Tehdään yhteenveto todisteista.
Radiometrinen ajoitus auttaa meitä arvioimaan näytteiden iäksi -
muutaman tuhat vuotta.
Hapgoodin mukaan radiohiiliajoitus antaa iäksi 3 000―6 000 vuotta.
Termoluminenssiajoitus antaa iäksi 4 000 vuotta (2500 eKr.)
Neil Steede teki uusia radiohiiliajoituksia hiljattain.
Ne antoivat iäksi 1 500―4 000 vuotta.
Jos iäksi tulee yli 200 vuotta, -
se tuhoaa oppikirjojen antamat tarut.
Lisää todisteita: Waldemar Julsrud -
oli mukana löytämässä chupícuarokulttuuria.
Hän keräsi 33 000 artefaktia ja laati kirjan "Mysteries of the Past".
Hänen poikansa Carlos Julsrud kuvaili, -
miten hän kaivoi isänsä kanssa dinosauruspatsaita.
Lapsenlapsi Carlos Julsrud kuvaili, -
miten hän kaivoi patsaita isoisänsä kanssa.
Nauhoitimme todistuksen isoisän haudalla, ja hän esitteli löytöjä.
Tässä tri Hennejon, lääkäri Guadalajarasta.
Hän kertoi olleensa Julsrudin kanssa kaivauksilla ja piirsi kuvia löydöistä.
Kirjanpitäjä Espinoseo vei meidät paikkaan, jossa hän oli kaivanut.
Hän piirsi löytämiään dinosauruksia.
Carlos Perea, kansallisen arkeologisen museon entinen johtaja -
Acámbaron alueella. Hän kertoo kaivaneensa Piña-Chánin kanssa.
Hän kertoo löydöistä, joissa on dinosauruksia ja ihmisiä rinnakkain.
Charles Hapgood New Hampshiren yliopistosta -
kaivoi dinosauruspatsaita teiden alta, poliisipäällikön talon alta -
ja satoja vuosia vanhojen kivimuurien alta.
Hän kirjoitti "Mystery of Acámbaro" -kirjan, -
jossa hän kuvaa tutkimuksiaan E. S. Gardnerin kanssa.
Garner kirjoitti Perry Mason -dekkarit.
Hän on ollut kriminologi ja piirisyyttäjä Los Angelesissa 30 vuotta.
Hän todisti, että patsaat olivat kiistatta siellä jo ennen Julsrudia.
Sitten on Acámbaron pormestari, Gardnerin työtoveri.
Hän tutki kolme kuukautta, -
tiesivätkö paikalliset, että joku olisi valmistanut patsaita hiljattain.
Hän tutkitutti maan lattiansa alta.
Kymmenentenä meillä on liittovaltion poliisin päällikkö Marines, -
joka takavarikoi yli 3 000 patsasta -
kahdelta laittomia kaivauksia tehneeltä henkilöltä.
Mukana oli dinosauruspatsaita. Hän piirsi meille niistä kuvia.
Se on suuri todistajien joukko. Jos oikeudessa yrittäisi kumota -
tällaisen todistajajoukon todistukset, olisi pulassa.
Meillä on Waldemar Julsrud, poika ja pojanpoika Carlos, -
lääkäri Hennejon, kirjanpitäjä Espinoseo, -
museonjohtaja Carlos Perea, Hapgood New Hampshiresta, -
E.S. Gardner, pormestari sekä poliisipäällikkö Marines.
Se on vaikuttava todistajien joukko, -
ja he kaikki todistavat, että patsaat ovat aitoja.
Julsrud ei tekaissut niitä. Ne olivat siellä jo paljon aiemmin.
Johtopäätöstä ei voi kiertää: ihmiset ja dinosaurukset elivät samanaikaisesti.
Ainoa syy, miksi sitä ei hyväksytä, -
on filosofiset seuraukset.
Nova tutki materiaalia ja tuotti lyhyen videon, -
jonka nimi on "Jumala, Darwin ja dinosaurukset".
Siinä keskustellaan dinosauruksen ja ihmisten rinnakkaiselosta -
etenkin Glen Rosen (Texas) todisteiden valossa.
Seuraukset olivat selvät. "Löydöt kumoaisivat todisteet, että ihminen -
ilmestyi paljon dinosaurusten häviämisen jälkeen."
Se on peruspäätelmä, jonka he kiistävät.
"Ne tukisivat väitettä, että kaikki lajit, myös ihminen, luotiin."
Novan mukaan tämä on löydön merkitys.
Minusta he ovat oikeassa. Siksi monet eivät hyväksy ilmeisiä seurauksia.
Meidän pitää olla rehellisiä ja seurata todisteita.
Se on hyvää tiedettä ja arkeologiaa. Siihen meidän pitäisi uskoa.
Suomennos: Marianne Tenetz