SKAPELSE?
EVOLUTION?
DINOSAURIER
I BEGYNNELSEN...
URSPRUNG
VÄXTER, DJUR, MÄNNISKOR
DESIGN?
FLOD, FOSSIL, SEDIMENT
OBSERVATION
BEVIS, INTELLEKT, FAKTA
Många vetenskapsmän tror att människor aldrig sett dinosaurier.
De tror att det låg 100 miljoner år, eller minst 65 miljoner, mellan dem.
Men många vetenskapsmän håller inte med om det, -
på basen av empiriska bevis. Det finns en hel del bevis -
för att människor och dinosaurier levt samtidigt.
Vi ska denna gång se på en del av bevisen, speciellt från Acámbaro.
Här hittar vi keramiska dinosaurier från mer än 3 000 år tillbaka.
De grävdes fram i början på 1900-talet.
Det är tydligt att de föreställer dinosaurier, det finns olika stilar -
och material som använts. Det här är i centrala höglandet i Mexiko -
i staten Guanajuato och staden Acámbaro.
Det är en intressant kolonialstad med rik historia.
I stadens broschyr står det att man här hittar chupicuaro-kulturen -
som fanns för över 3 200 år sedan.
I den kulturen hittar vi dessa statyetter.
Kulturen upptäcktes först av -
Waldemar Julsrud som immigrerat från Tyskland till Mexiko -
i början på 1900-talet.
Han flydde faktiskt den utveckling han såg i Tyskland vid den tiden.
Han gillade det inte och tog familjen därifrån.
Han kom som utbildad arkeolog till Mexiko -
och blev mycket känd för sitt arbete här.
Han blev också välkänd i staden.
På det här museet finns de flesta chupicuarofigurerna och artefakterna.
Det är stadens museum för chupicuaro-kulturen.
Chupicuaro ligger 8 km norr om Acámbaro.
I början på 1900-talet var Waldemar Julsrud en framstående man här.
En morgon red han i utkanten av staden nära El Toro -
som är ett berg vid kanten av staden.
Vid bergets fot finns ett flertal arkeologiska utgrävningsplatser.
Han red längs ett bevattningsdike, såg statyetter sticka ut, stannade -
och grävde fram dem, tusentals av dem.
Han samlade över 30 000 i sitt hem.
Hans intresse för den här kulturen uppslukade honom, -
speciellt dinosauriefigurerna.
Så här ser hans hus ut idag, det är nu en järnaffär.
Huset är stort, tar upp största delen av kvarteret.
Charles Hapgood fick mig att fästa uppmärksamhet vid detta.
Han var professor i historia och antropologi i New Hampshire.
Han hade hört talas om figurerna och kom till Mexiko för att undersöka dem.
Fotografierna är tagna i början på 1950-talet.
Man ser tydligt att det är märkliga varelser, -
och i förgrunden ser man tydligt dinosaurielika figurer.
Dessa är från den samling -
som Waldemar Julsrud samlat på sig under åren.
Hapgood tog hjälp av sin vän Erle Stanley Gardner -
som var bra på att undersöka mysterier.
Han var kriminolog och hade varit distriktsåklagare i Kalifornien -
under mer än 30 år. Han skrev berättelserna om Perry Mason.
Han skrev både de kända TV-serierna och många böcker.
Han beskrivs som världens mest kända jurist.
Han skrev en bok om det här under titeln Host with the big hat.
Författaren till Perry Mason beskrev detta mysterium och sin utredning.
Boken är kontroversiell eftersom den beskriver -
människors och dinosauriers samexistens.
Vissa vetenskapsmän förkastar den direkt på grund av implikationerna, -
inte bevisen. Det skulle utmana evolutionsteorin så oberoende av -
bevisen tänker de inte acceptera den.
Här ser vi Hapgood, Gardner och Carlos Julsrud tillsammans.
Carlos var son till Waldemar Julsrud. De samarbetade -
för att lösa mysteriet och bevisa att Waldemar Julsrud -
inte tillverkade föremålen, vilket kritiker påstod.
33 000 statyetter i olika stil och av olika material.
Jag anser det löjligt att hävda att en individ skulle ha gjort dem alla.
Erle Stanley Gardner togs till hjälp för att utreda saken -
och bevisa det. Här ser han noga på vissa av föremålen.
Han har bilder på dem i sin bok. Här är en av dem med bildtexten: -
"...dinosaurier förekommer i stor mängd i samlingen."
Han intervjuade länge Waldemar Julsruds son Carlos -
som varit med sin far till utgrävningar vid flera tillfällen -
då de hittat många sådana föremål, han och hans far.
Här intervjuar han professor Hapgood.
De samarbetade också. I sin bok beskriver han arbetet de gjorde -
för att avvisa idén om att Waldemar Julsrud tillverkat -
dessa dinosauriefigurer.
"Professor Hapgood låg vaken på natten för att hitta på nya test, -
nya platser att gräva på. Han t.o.m. gick till en väg -
som verkat ligga orörd i många år..." Han syftar här på hundratals år.
Med tillstånd från regeringen grävde han under vägen och hittade där -
figurer av samma typ som Julsrud. "På många ställen i Mexiko -
markeras gränserna mellan fält med hundratals år gamla stenmurar..."
Han beskriver utgrävningar under dessa murar där man igen hittade -
samma typ av figurer som Julsrud, inklusive dinosauriefigurer.
Sedan föreslogs ett genialt test -
tillsammans med polischefen i Acámbaro.
Hans hus var byggt ett femtiotal år innan Julsrud kom från Tyskland.
Det var ett av de ursprungliga husen byggt av lerstenar.
Han föreslog att man gräver under huset, under vardagsrumsgolvet.
Om man kunde hitta figurer där kunde Julsrud inte ligga bakom dem.
Det gjorde de. Här ser vi borgmästaren i givakt.
Det gjordes också en tre månader lång utredning kring möjligheten -
att någon tillverkat föremålen, så man förhörde folk i hela området -
för att hitta bevis på om någon tillverkat dem.
Det skulle vara känt om någon hade bränt lerföremål.
Här är en tegelfabrik vid foten av El Toro. När tegel bränns får man rök.
Man använder trä för att elda upp brännugnarna.
Det går inte att göra obemärkt. Under en utredning på tre månader -
hittade polisen inga bevis på att de skulle ha tillverkats nyligen.
I sin bok avbildar Erle Stanley Gardner -
en genomskärning av polischefens hus och där under golvet -
hittade man 43 stycken figurer av den typ Julsrud samlat.
Det var under staden Acámbaros polischefs husgolv.
Han fortsätter beskriva utredningen. "Vi hade kamerorna med oss -
och fotograferade de slitna lerstenarna med olika fragment -
stadigt cementerade på plats..."
Lerstenarna murades dit redan 50 år före Julsrud kom till platsen.
Inne i stenar fanns bitar av keramiken från Chipicuaro-kulturen.
"...vi krafsade runt tillräckligt på branten av berget El Toro -
för att se att det fanns rikligt med artefakter i jordmånen."
Han har bilder på artefakter inne i lerstenar.
Julsrud kunde inte ha gjort dem. Gardner sammanfattar entydigt -
för att vara kriminolog och noggrann vetenskapsman.
"Det är absolut, definitivt uteslutet att de artefakter vi såg -
kunde ha blivit ditlagda."
Det är Perry Masons, eller Erle Stanley Gardners slutsats.
Han bevisade det. Enligt honom rådde ingen tvekan om -
att figurerna kom från en mycket tidigare tid.
Vi visste inte riktigt hur dinosaurier såg ut före 1900-talet.
Vi ska strax tala mer om det.
Hapgood och Gardner gjorde ytterligare test.
Professor Hapgood lämnade prover till testning med kolisotoper.
Provens ålder angavs till 3 590 år, 6 480 år, -
och ca 3 000 år, så bredden var betydande.
Men om de är mer än 200 år gamla så fanns de före vi kände till dinosaurier.
Och de ska ha varit utrotade i 65 miljoner år?
6 000, 3 000, 2 000 år...
Sannolikt för ca 3 000 år sedan gjordes figurer -
som Hapgood också skickade till museet vid Pennsylvania universitet -
för termoluminiscerande datering som nog bäst lämpar sig för keramik.
Jag ska inte här gå in på detaljer om hur det fungerar.
Det är ett speciellt system som lämpar sig särskilt väl för keramik.
Varje prov angavs vara från år 2 500 f.Kr.
Nu var åldersbestämningen mycket enhetlig.
Det här skulle logiskt sett vara den ålder man skulle fastslå.
Laboratorierna kom under uppsyn för att de gett ut sådana resultat.
Ledaren för Pennsylvania museum, dr Rainey, -
gav ett utlåtande och försvarade sina slutsatser.
"Vi har år av experiment både här och vid laboratoriet i Oxford, -
vi tvivlar inte alls på pålitligheten i termoluminiscensmetoden.
Jag bör också påpeka att vi var så bekymrade över den ovanligt gamla -
dateringen av föremålen att Mark Han i vårt laboratorium -
gjorde i medeltal 18 körningar på vart och ett av de fyra proven."
Fyra prover och 18 körningar per prov -
för att informationen var ovanlig.
Ändå fick de samma datering.
"Summa summarum: Laboratoriet står för denna datering -
av Julsurd-materialet, vad än det betyder för arkeologisk datering -
i Mexiko eller vad gäller förfalskningar versus autentiska föremål."
Laboratoriet håller fast vid resultaten då de gjort 18 körningar per prov.
De fick än mer kritik när utlåtandet gavs och han tog tillbaka det -
efter tre månader utan att ange några skäl.
Jag vet precis varför han tog tillbaka utlåtandet, det berodde inte på bevis.
Jag kallar det för filosofiskt grupptryck från hans likar.
Den här informationen fascinerade mig. Vad är sanningen?
Vad är svaret på mysteriet i Acámbaro?
Jag reste ner med dr Dennis Swift för att personligen se på materialet.
Vi var där två gånger år 1999, -
och sedan påföljande år, vi har rest dit ett dussintal gånger nu.
När vi först kom dit... Här ser vi platsen där figurerna först var, -
inlåsta bakom dörren i bakgrunden.
De var inlåsta i bortre delen av polishuset.
De hade hoppats att ingen skulle få reda på det, -
de hade varit gömda där i 30 år.
Varför? Det är pinsamt. Man borde inte hitta bevis för att människor -
och dinosaurier levt... De ville framstå som intelligenta.
Efter stora ansträngningar fick vi komma in genom dörren.
Med hjälp av politiska påtryckningar fick vi studera två av 60 lådor -
av material som fanns lagrat där.
Redan första gången och med slumpmässigt urval bland 60 lådor -
hittade vi märkliga keramiska figurer inklusive dinosauriefigurer.
Nästa gång vi reste dit kunde vi undersöka fler lådor, men inte alla.
Här har vi ett antal utspridda på bordet.
Dr Swift gör narr av säkerhets- arrangemangen kring föremålen.
En soldat med ett AK-47-gevär vaktade oss hela tiden.
Dr Swift lånade geväret för att posera.
Keramiken hade varit inlåst och undangömd.
Med vår utredning kom de igen i ljuset och vi kunde fotografera dem -
och göra ett register. På den här bilden ser vi en fantastisk variation -
både vad gäller etnicitet, material och stilar -
som återspeglas i figurerna.
Av de 33 000 föreställde omkring 2 600 dinosaurier.
Jag tycker man ser det mycket tydligt.
Det som är fantastiskt angående sauropoderna är att många av dem -
avbildas upprättstående. Det kände vi inte till innan Robert Backer -
berättade om det i en bok 1986.
Han verkar ha haft figuren till höger som modell -
när han gjorde illustrationer till sin bok Dinosaur Heresies.
Spielberg övertygade sedan oss alla om att de gick upprätt.
Men de tycktes veta det i Acambáro redan för 3 000 år sedan.
Så här trodde man år 1850 att dinosaurier såg ut.
Det här föreställer en iguanodon, en av de tidigaste dinosaurierna -
som grävts fram. Inte så nära sanningen, men vad man trodde då.
År 1895 avbildades de annorlunda.
Lite som en upprättgående alligator med lång svans.
Lite närmare sanningen. Nu vet vi då att iguanodon såg ut så här.
Den här avbildningen är från år 2000.
Vi har en god uppfattning. Huvudet liknar en häst -
och svansen står rakt ut. Senor längs svansen visar att den stod rakt ut, -
som på fåglar. Hängde den ner så var den bruten.
Notera hur folket i Acambáro avbildade den -
för mer än 3 000 år sedan. Nästan identiskt med hur vi idag -
vet att det var. Så här såg de ut när vi började -
hitta skelett på 1800- och 1900-talen. Nu vet vi att de ser ut så här -
och de hade rätt i Acámbaro för 3 000 år sedan.
Samma sak gällande upprättstående sauropoder.
Den här figuren liknar en ankylosaurus som den här.
Mycket lika. Det finns en stor bredd, även om sauropoder är vanligast.
Av dem jag undersökt och har 20 000 bilder av, föreställer 2 600 stycken -
i samlingen som vi noga undersökt, dinosaurier. En flygande pterosaurus.
Här en annan i annorlunda stil och material.
Konstnären är helt klart en annan.
Vissa kritiker har hävdat att en och samma person tillverkat alla -
under en kort tidsperiod och i stort antal för att imponera på folk.
Men 33 000 är att ta i...
Det finns en mångfald av stilar och material, -
vilket är tydligt vid objektivt iakttagande.
Det är en förbluffande samling märkliga varelser. Till vilket ändamål?
Den mest sannolika förklaringen är att de var apotropeiska.
Det är ett fint ord inom arkeologin.
Uttrycket myntades vid utgrävningar i Mesopotamien.
Där hittade man gömmor med figurer under bostädernas trösklar.
Ofta hittas också dessa i fickor med 20-30 figurer -
inbäddade i sand omgivna av lerjord.
De verkar varsamt nergrävda. Några har antytt att en fiende var på väg -
och att folket begravt sina avgudar för att skydda dem från invasionen.
Jag tror deras roll var som de apotropeiska figurerna -
i Mesopotamien, begravda under trösklar för att avvärja onda andar.
Det är vad apotropeisk betyder, skrämma bort onda andar.
Dinosauriefigurer ska väl fungera lika bra som något annat.
Men vi vet inte, det är olika idéer som lagts fram.
Det är intressant att igen upptäcka mångfalden bland 2 600 figurer.
Anknytningen till människor verkar närmare -
eller vanligare när det gäller yngre djur, vilket vore förståeligt -
om man sett filmen Jurassic Park.
Yngre djur har avbildats som gulliga.
Man kan förstå varför människor skulle ha mer med dem att göra.
Utöver dinosaurier hittas också andra "malplacerade" figurer.
Här är en häst, lik typen för plastocen- eller istidshästen.
Den troddes inte ha funnits i Mexiko före spanjorerna tog dit den.
Här försöker en man rida på en häst.
Figuren är sönderslagen, mannens huvud har fallit av.
En fantastisk vändning kom när man hittade en ofossiliserad tand -
av en pleistocen häst tillsammans med en hästfigur.
Tanden identifierades av George Gaylord Simpson -
på Harvard, ledande expert vad gäller fossila hästar.
Han var ledande i hela världen.
Här hade man en figur av en häst från pleistocen och en ofossiliserad tand.
Mysteriet djupnar... I varje fall i relation till bilden av evolution -
som hela tiden blir allt svårare.
Vi försökte verifiera Gardners forskning.
Jag tycker han gjorde ett utmärkt arbete, vi ville se om vi kunde -
upprepa det och styrka det.
Vi ville göra nya utgrävningar och tog hjälp av ledande experter -
för att få tillstånd från INAH-institutet, -
det arkeologiska institutet i Mexiko. Vi ansökte tre gånger -
först med Texas universitet, så med David L. Salay -
som då var direktör för Museum of the Rockies, Jack Horners chef.
Jack Horner fanns med i filmen Jurassic Park -
och den som gräver fram dinosaurieben i Montana.
Hans chef, direktören för Museum of the Rockies, David Salay, kom med -
och vi ansökte om tillstånd men fick nekande svar.
Acámbaros borgmästare fick höra att vi aldrig skulle få något tillstånd.
Implikationerna kunde inte tillåtas.
Vi fick veta att INAH gjort egna undersökningar år 1953 -
och sänt fyra arkeologer till Acámbaro för officiella utgrävningar.
De valde själv en plats över 1,6 km ifrån Julsruds plats.
De hittade på 180 cm djup figurer, inklusive dinosaurier.
De erkände att figurerna var autentiska -
bortsett från dinosaurierna som de hittade samtidigt och på samma plats.
På samma nivå, tillsammans. De kunde ju inte vara äkta...
Vi såg institutionens anteckningar -
och såg precis vad de sagt. Detta är från den 24.2.1954.
"Artefakterna insamlades tydligen vetenskapligt, -
men trots det är de rätt nya reproduktioner." Alltså dinosaurierna.
"Vi anser det omöjligt att människan existerat samtidigt med saurierna -
som levde för miljoner år sedan." De erkänner att de föreställer dinosaurier.
Eftersom de inte kan ha samexisterat så förnekas autenticiteten.
"Vi anser de enda arkeologiska artefakterna vara kärlen och -
andra chupicuaro-föremål... De är autentiska artefakter -
och har ett stort arkeologiskt värde för våra studier."
Dinosaurierna som hittades samtidigt i samma hål ansågs inte möjliga, -
och därför är det filosofiska påtryckningar som säger -
att bevis för att människor och dinosaurier levt samtidigt -
förstör bilden av evolution som vi har i skolböcker så de kan inte vara sanna.
Bara grundat på filosofiska slutsatser.
Vi tog med en expert för att undersöka figurerna, Jim Collins, -
konstlärare och keramik- expert på Texas universitet.
Han upptäckte flera saker som vi inte visste.
Han märkte att de flesta bränts två gånger.
Några hade undrat hur så fragila föremål bevarats så väl genom tiden.
Nedgrävda i jorden under alla år.
På antropologiska museet i Mexiko ser man dussintals liknande figurer.
De har förblivit intakta, vilket inte ifrågasätts.
Dinosauriefigurerna hade bränts två gånger, en sofistikerad teknik.
Om man gjorde tusentals förfalsk- ningar skulle man inte idas göra det.
På dem som gått sönder ser man tecken på -
en sofistikerad keramikteknik.
Här är ett söndrigt föremål på antroppologiska museet -
och det är inte lika bra bränt som det vi såg på.
Vi gick tillbaka till polischefens hus under vilket E.S. Gardner -
grävt fram 43 föremål av samma typ som Julsrud.
Det hade blivit klätt i modernt tegel -
vilket var en besvikelse, vi hade velat se lerstenarna.
På andra sidan gatan fanns ett hus i ursprunglig lersten -
och vi såg noggrant på huset.
Här ser professor Collins noga på lerstenarna och man ser -
liksom E.S. Gardner sa, att de är fyllda av bitar av keramik -
från chipicuaro-kulturen. När vi såg noga på en av stenarna -
på andra sidan gatan, mitt emot polisens hus där Gardner sökte, -
så kikade en dinosaurie ut.
Lyssnar man noga kan man höra dess retsamma röst...
Den hånskrattar år tanken att människa och dinosaurier -
måste vara åtskilda av miljoner år.
Stenarna som tillverkades 50 år före Julsrud anlände -
innehöll bitar av den gamla chipicuaro-kulturen -
som spritts i leran och använts som material för lerstenar.
Bitarna följer ohjälpligt med när man tar av lerjorden.
Vi går tillbaka och ser på några av de vittnen -
som varit med Julsrud och funnit figurerna och sagt att de var del av -
fynden i de ursprungliga utgrävningarna.
Ett mycket trovärdigt vittne anser jag Waldemar Julsruds sonson vara.
Han är en rätt välkänd entreprenör i området.
Han är välbärgad och välutbildad.
Här står han vid sin farfars grav.
Han vittnade om att han varit med och funnit figurerna.
Vi har bandat ca 20 minuter av hans vittnesmål där vid graven.
Han berättar om de figurer han hjälpte till att gräva fram.
Det här är en av dem, han hade den i sitt trevliga hem i Leon.
Det är en vacker dinosaurie av sauropodtyp.
Han grävde personligen fram den med sin farfar.
Han berättade också, liksom flera andra vittnen, om att El Toro -
inte var den enda plats där man hittade dinosaurier.
På norra sidan om staden vid foten av berget El Chivo -
fanns en sjö och en gammal plats där chipicuaro-folket haft bostäder -
och man såg var de legat -
mellan sjön och bergets fot.
Jag togs dit av herr Espinoseo -
som är bokförare i Acámbaro.
Som tonåring var han med Waldemar Julsrud som tog med sig ungdomar -
för att hjälpa gräva och bära tillbaka det material de hittade.
Han tog mig till platsen och visade var de grävt -
och han ritade bilder på vilka figurer de hittat. Ett pålitligt vittne.
Så har vi dr Hennejon som är en hjälte i Acambáro, -
åtminstone var det många som beskrev honom så.
Han har en läkar- mottagning i Guadalajara.
Den ligger en bit bort, men på helger hjälper han fattiga i Acámbaro.
Deras ekonomi är inte så bra och många av dem är fattiga.
Han erbjuder gratis läkartjänster i Acambáro -
för att hjälpa de fattiga. Han skulle lätt vinna val, men vill bara hjälpa.
Han sa att han var en av dem som gick med Julsrud -
och grävde tillsammans med honom i hårdpackad jord, täckt av gräs -
och kaktusar. Vid ett tillfälle fick de två stora säckar fulla -
av dessa figurer, statyetter.
Allt på en resa. De packade dem och tog hem dem. Ett pålitligt vittne.
Han är beredd att bekräfta saken även idag.
Här är herr Martines, tidigare polischef -
på området, tio år innan den här bilden togs.
Han har gått i pension. Hans berättelse är intressant -
för han konfiskerade över 3 000 figurer från två individer -
som gjorde olagliga utgrävningar vid El Chivo.
De hade hittat figurer och grävde under natten.
De sålde dem över gränsen. Martines tog dem på bar gärning.
De dömdes för olaglig handel med artefakter.
Den federala regeringen slog alltså fast att det gällde äkta antikviteter -
och dömde männen till fängelse. Han sa att det fanns dinosauriefigurer -
och han ritade flera skisser. Figurerna lades till Julsruds samling.
Den finns ju ännu kvar i Acámbaro.
Några påstår att Julsrud var upphovsman till alla figurerna.
Vi kan bevisa att de fanns där före Julsrud & hittades även efter honom.
Den federala regeringen hjälpte oss slå fast det när de dömde männen -
som olagligt grävt vid El Chivo, för ett brott som gav dem fängelsestraff.
Så har vi den intressanta herr Perea.
Han var direktör för arkeologi i Acambáro-området på -
nationella antropologiska museet i Mexico City, världens största.
Medan Julsrud var i Acambáro var han direktör för -
arkeologin i området. Han skulle verifiera och verifiera fynd.
Han och Julsrud kom inte alls väl överens därför att Julsrud -
oftast inte brydde sig om att söka tillstånd.
Han klagade, hotade med fängelse och de slogs hela tiden.
Han såg de figurer som Julsrud hittade. Också jordbrukare hittade -
fortsättningsvis figurer. Man kallade på honom för att se om det var äkta.
Han såg hundratals av dem, grävda upp av jordbrukare.
Många av dem tog dem till Julsrud som ofta betalade lite -
för att kunna utöka samlingen. Han jobbade med Román Peña Chán -
som under 20 år var chef för det nationella antropologiska museet.
Det är alltså världens största antropologiska museum.
De arbetade tillsammans på en utgrävning i Chupicuro -
på 1940-talet när man förberedde att översvämma området med en damm.
Man var tvungen att flytta några gamla chupicuro-gravar.
Här ser vi en bild från utgrävningen.
Här är Román Peña-Chan med sin hustru Beatriz.
De träffades under den resan och gifte sig. Hon blev arkeolog -
och verkar idag på ett museum i Mexico City.
Vi hittade tillståndet som INAH beviljat för utgrävningen -
och anteckningarna som finns på museet i Chupicuaro, -
över utgrävningen. De har ställt fram några bilder.
Jag fotograferade dessa artefakter från ifrågavarande utgrävning -
som övervakades av Román Piña-Chan.
Herr Perea representerade museet på den tiden och hade jobbat med dem.
Han sa att i graven på bilden -
hade man hittat en dinosaurie, inte en figur, utan en riktig dinosaurie, -
som var ca 1,5 meter lång med små framben och stora bakben -
och ett väldigt huvud med stora tänder.
Vi har bandat in hans två timmar långa beskrivning av vad de hittade.
Han sa att Román Piña-Chan fotograferade dinosaurien -
och har bilderna. Det väckte vårt intresse. Román Piña-Chan var död -
sedan två år vid det tillfället. Vi gick till hans fru för att be om bilderna.
Hon bekräftade att de haft bilderna och att hon gett dem till INAH.
Det var en besvikelse eftersom INAH inte velat bevilja oss tillstånd.
Hon ringde dem på vår begäran och bad dem låta oss undersöka bilderna.
Vi tog en taxi och körde genast till det arkeologiska institutet -
och chefen där. Han kände genast igen mig då jag försökt få tillstånd -
och nekade oss tillgång till bilderna. Han hade lovat Beatriz Piña-Chan -
att vi skulle få se dem, men han ändrade sig och lät oss inte se dem.
Vi kunde inte komma någon vart. Informationen finns men är mörklagd.
Intressant nog hittade vi den här bilden i samband med allt detta.
Det är Waldemar Julsrud i vad som idag är Julsrud-museum.
Han står här med ett stort dinosaurieben.
I sin bok "Enigmas of the past" beskriver han hur han hittade -
en delvis begraven dinosaurie med ofossiliserade ben.
Här står han med ett av de benen.
Vi tog bilden till några experter för att få benet identifierat.
Brooks Britt, doktor på geologiska institutionen på Brigham-Young -
sa att "det stora benet verkar vara en sauropods revben."
Därmed hade vi hittat hästtanden, ett sauropodrevben, -
vittnesmål om en begravd dinosaurie av herr Peña som var direktör för -
arkeologiska institutet i Acámbaro-området, -
vilket allt vittnar om att det fanns dinosaurier -
för inte allt för länge sedan. Det fanns ofossilierade lämningar.
När vi ser på den stora mångfalden i stilar och material -
och teman bland de 33 000 figurerna, så är det förbluffande.
Jag tror det här är en gris.
Det här är troligtvis också en gris, men konstnären är en annan.
Kanske det här är en gris, men väldigt annorlunda.
Det här kunde vara en hund. Här är en annan med sin husse.
Här är en stilfullt gjord fågel och här en väldigt annorlunda fågel.
Mångfalden i stilar är förbluffande.
Professor Collins uppskattade att det var minst 100 olika konstnärer -
som framställt den breda samlingen.
Det är intressant att se variationen i etnicitet som kan ses.
Det här ser ut som ett egyptiskt motiv, finns i samlingen.
Många av dem är orientaliska till stilen.
Andra är väldigt afrikanska vad gäller stilen.
Man kan inte förneka att de ter sig afrikanska.
Andra igen är väldigt europeiska till karaktären. 3 000 år gamla!
Notera den här konstnärligt gjorda dinosaurien jämfört med den här.
Olika konstnärer. Kanske den här har att göra med någon mardröm...
Olika stilar, här en rätt stilistiskt, konstnärligt gjord modell.
Vissa är nästan som seriefigurer.
Mycket olika stilar och material.
Konstnärerna är många.
De är mycket varierande, men generellt sett -
råder det inget tvivel om vad det är man avbildar.
De måste ha sett dinosaurier för 3 000 år sedan.
Här finns många exempel. Den här ser ut som den kommit ur en film.
Är man bekant med dinosaurier känner man genast igen formerna.
Stilarna må vara serielika eller stilistiska.
Det råder ändå inget tvivel om vad det är vi ser på.
Här är stegosaurusar i olika stilar.
En efter en ser man -
otvivelaktiga likheter. Många av dem var formade som hängsmycken.
De hade hål i mitten och bars runt halsen, vilket kan stöda tanken -
att de skulle skrämma bort onda andar. Det fanns dussintals sådana.
Många statyetter av människor visade att de bar dessa smycken.
Människor tillsammans med dinosaurier, kan man undvika det?
Många figurer avbildar kamp, ibland är det människan som har övertaget, -
särskilt med mindre djur, sannolikt ungdjur.
Här är det dinosaurien som har övertaget.
Ofta avbildas unga former, vissa verkar aggressiva redan då.
De avbildas tillsammans, här har dinosaurien övertaget -
och här är det människan. De avbildar en sannolik konflikt.
Den här har ett spjut i halsen.
Djuret är mycket likt det vi idag vet om hur dinosaurier såg ut.
Den här är min frus favorit.
Vi kan fortsätta hur länge som helst, 2 600 figurer.
Under en senare resa gjorde vi nya upptäckter, här vi foten av El Toro.
Vi gjorde inte utgrävningarna, utan en person grävde lera -
för sin tegelfabrik. Han har tillstånd att ta lera -
från den här platsen, inte långt från Julsruds utgrävningsplatser.
Han visade oss ett antal vackra vaser och figurer -
som han hittat i området, och en av dem var mycket intressant.
Den här varelsen är mycket lik bolosaurus -
som avbildats här.
Likheten är slående och sköldarna på ryggen är typiska -
för den typen av dinosaurier. Det hittades flera som liknade den här.
Det här gjordes omkring år 2000, -
2002, 2003 och han fortsätter gräva och hitta mer.
Det är förstås en lång, lång tid efter att Julsrud gått bort.
Fortsättningsvis hittar man dem trots att INAH vill förhindra utgrävningar.
Vi får inte gräva utan tillstånd.
Den här mannen hade tillstånd att ta lera för sin fabrik.
Figurerna finns nu på Waldemar Julsrud museum -
i Acámbaro. När vi först kom var de inlåsta på polishuset.
När vi började tala om deras betydelse och visade hur -
flera källor kunde bekräfta deras autenticitet, -
beslöt de att informationen var betydelsefull.
Trots att INAH motsatte sig det grundade de ett prominent museum -
med professionella utställningar. Man kan se dessa i Acámbaro -
och höra Waldemar Julsruds historia och se också bilder vi visat här.
Till vänster är museichefen, så hustrun till en arkeolog -
som hjälpt oss där, dr Swift och jag själv framför museet.
Vi summerar bevisen.
Radiometrisk datering ger oss flera exempel på några tusen år.
Enligt Hapgood ger radioaktivt kol oss först 3 000 - 6 000 år.
Termoluminiscerande metoder gav 4 000 år, eller år 2500 f.Kr.
Neil Steede gjorde nya mätningar med radioaktivt kol år 1996 -
vilket gav en tidsram på 1 500 - 4 000 år.
Igen, om de är mer än 200 år gamla -
så är det förödande för vad som sägs i skolböcker.
Vi har följande vittnen: Waldemar Julsrud som var med och upptäckte -
chupicuaro-kulturen, samlade över 33 000 artefakter och skrev boken -
"Mysteries of the past", hans son Carlos Julsrud som beskrev -
hur han grävt fram dinosauriefigurer med sin far, sonsonen Carlos Julsrud -
beskrev utgrävningar med sin farfar, som vi bandade vid Waldemars grav.
Så har vi dr Hennejon, läkare i Guadalajara, -
som beskrev sina utgrävningar med Julsrud och tecknade sina fynd.
Bokföraren Espinoseo tog oss till platsen där han varit med och grävt.
Han tecknade också sådant han hittat.
Carlos Perea, tidigare direktör för nationella arkeologiska museets -
område för Acambáro. Han beskrev utgrävningar med Román Piña-Chan -
och fynd av dinosaurier och människor tillsammans.
Professor Hapgood från New Hampshire universitet -
grävde fram dinosauriefigurer under vägar, under polischefens hus, -
under hundratals år gamla stenmurar och skrev "Mystery of Acambaro", -
med detaljer om utredningen tillsammans med E.S. Gardner, -
författaren till Perry Mason, kriminolog och åklagare -
i Los Angeles under 30 år. De bevisade bortom allt tvivel -
att figurerna fanns där före Julsrud.
Så har vi Acámbaros borgmästare som arbetade med Gardner -
och gjorde en tre månader lång utredning för att utesluta bedrägeri.
Han tillät också utgrävningar under sitt golv.
Som tionde har vi den federala polischefen Marines -
och som konfiskerade över 3 000 figurer från olaglig artefakthandel.
Det fanns också dinosauriefigurer bland dessa, och han tecknade dem.
Det är många vittnen.
Om du i domstol försökte bestrida dessa vittnesmål hade du problem.
Vi har Waldemar Julsrud, hans son och sonson Carlos, -
dr Hennejon, bokföraren Espinoseo, Carlos Perea, direktör för området -
för nationella arkeologiska museet, Hapgood från New Hampshire, -
E.S. Gardner, borgmästaren och -
polischefen Marines. Imponerande vittnen -
som alla bekräftar att figurerna är autentiska.
Julsrud hittade inte på dem, de fanns där före honom.
Det är oundvikligt att dra slutsatsen -
att människor och dinosaurier levt samtidigt.
Den enda orsaken till att det motarbetas och inte accepterats -
är de filosofiska följderna.
Nova gjorde en undersökning av materialet och producerade en kort -
video om "Gud, Darwin och dinosaurierna".
De diskuterade frågan om dinosaurier sida vid sida med människor.
Man beaktade bevisen från Glen Rose i Texas. De var tydliga med följderna.
"Fynden skulle motbevisa att människan utvecklats -
länge efter att dinosaurier dött ut." Det är slutsatsen man vill förneka -
och inte acceptera. "Det skulle stöda att alla arter, inklusive människan, -
alla skapats på en gång." Det är betydelsen, enligt Nova, och jag tror -
att de har alldeles rätt. Därför vägrar många att erkänna implikationerna.
Jag tycker vi ska vara ärliga och följa dit bevisen leder.
Det är god vetenskap, god arkeologi och visar vad vi ska tro.
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle Himlen TV7