RAAMATTU, EVOLUUTIO JA ARKEOLOGIA
LUOMINEN? EVOLUUTIO? DINOSAURUKSET
ALUSSA...
ALKUPERÄ, KASVIT, ELÄIMET, IHMISET
SUUNNITELTUJAKO?
VEDENPAISUMUS, FOSSIILIT, SEDIMENTTIKIVI
HAVAINNOT, TODISTUSAINEISTO, JÄRKI, TOSIASIAT
Fossiilit, osa 2
Fossiliaineisto todistaa yhtäkkisestä ja monimutkaisesta alusta, -
ei vaiheittaisesta kehittymisestä vuosimiljoonien aikana.
Kreationistit voivat iloita siitä, mitä fossiiliaineisto kertoo.
Evolutionistit yrittävät pelotella, että fossiilit puhuvat evoluution puolesta, -
mutta kun tutkii asiantuntijoiden lausuntoja, asia ei ole lainkaan niin.
Edellisessä jaksossa tutkimme fossiiliaineiston ominaispiirteitä: -
äkillinen, monimuotoinen alku. Lajit ovat erillisiä alusta asti.
Järjestellyt samankaltaisuudet viittaavat puumuotoon, -
mutta ne eivät tule fossiiliaineistosta, vaan fossiileista huolimatta.
Jos fossiileja tutkii yleisesti ja ohittaa alun ongelman, -
miten näkee evoluutiota fossiileista, jotka on kaivettu esiin?
Jotta voisi nähdä evoluutiota, täytyisi nähdä välimuotoja, -
lajista toiseksi muuttuvia muotoja eli välimuotoja.
Stephen Gouldin mukaan näemme "staasia", pysähtyneisyyttä.
Gould oli evoluutioasiantuntijoita Harvardista.
"Jokainen paleontologi tietää, että lajeista valtaosa ei muutu."
Evoluutio on kehittymistä, mutta lajeista valtaosa ei muutu, sanoo hän.
"Se on häiritsevää." Evolutionisteille. "...se aiheuttaa suurta tuskaa."
Hän kirjoittaa "Natural History" -lehdessä: -
"Se, ettei elämän historiassa ole selvää kehitysvektoria, -
on hämmentävimpiä asioita fossii- leissa." Hämmentävää hänelle.
Se on epäonnistuminen evolutionaarisen ennusteen kannalta.
Kreationisteille se on päinvastaista.
Gouldin kuvaamat todisteet ilahduttavat kreationisteja.
"Olemme yrittäneet tehdä mallia, jonka toivoimme löytävämme, -
maailmasta, josta sitä ei tule esiin."
"Mallilla" hän tarkoittaa evoluutio- kehitystä. Hän on hämillään siitä, -
ettei sitä löydy. Se on hänen kuvauksensa todellisuudesta.
Se kumoaa kehityksen, jota evolutionistit ennustavat. Hän jatkaa: -
"Voimme kertoa kehitystaruja joillekin ryhmille, mutta rehellisyyden hetkinä -
on myönnettävä, että monimutkaisen elämän historia -
puoltaa suunniteltujen kappaleiden moninaista muuntelua -
enemmän kuin kertyvän erinomaisuuden saagaa."
Hän käyttää suunniteltu-sanaa, vaikka hän ei usko suunnitteluun.
Ne näyttävät suunnitelluilta. Hän valitsi termin.
He kertovat taruja elämän puusta, -
joka kehittyy. Se ei tule fossiileista.
Näkee vain perussuunnittelun muuntelua.
Tämä ei ole uutta tietoa. Darwin ymmärsi sen.
Hän kirjoittaa "Lajien synnyssä": "On täytynyt olla lukemattomia välimuotoja
mutta miksi emme löydä niitä valtavina määrinä maankuoresta?
Miksei jokainen geologinen muodostelma ja kerros -
ole täynnä tällaisia linkkejä?"
Jos hänen näkemyksensä fossiileista olisi tosi, niitä pitäisi löytyä.
Hän ymmärtää sen. Vain siten voi nähdä muutosta -
tai evoluutiota fossiiliaineistossa, välimuotoja. Niitä pitäisi olla enemmän
koska ne johtavat muihin muotoihin. Mutta niin ei ole.
"Geologiasta ei taatusti löydy -
mitään sellaista hienosti kehittynyttä, orgaanista ketjua.
Se on kenties suurin vasta-argumentti teoriaani kohtaan."
Monet uskovat, että Darwin esitti fossiilit teoriansa todisteena, -
mutta hän näki ne isoimpana ongelmana. Ja vielä pahempaa.
Usein sanotaan, että tilanne on parantunut. Darwin näki ongelmat.
David Raup Chicagon luonnonhistoriallisesta museosta -
on Yhdysvaltain suurimman fossiilimuseon kuraattori.
"Darwin tiesi asian erinomaisesti. Fossiiliaineisto nolostutti häntä, -
koska se ei vastannut hänen ennusteitaan.
Darwinista on nyt kulunut 120 vuotta.
Tieto fossiileista on lisääntynyt paljon. Fossiililajeja on nyt 250 000, -
mutta tilanne ei ole juurikaan muuttunut. Ironista kyllä, -
evolutionaarisista muutoksista on vielä vähemmän esimerkkejä -
kuin Darwinin aikaan.
Sillä tarkoitan, että darwinilaisen muutoksen klassiset tapaukset -
fossiileissa, kuten hevosen evoluutio Pohjois-Amerikassa, -
täytyy hylätä tai niitä täytyy muokata tarkentuneen tiedon pohjalta."
Klassiset tapaukset on siis menetetty.
Tieto ei ole ehtinyt vielä suurimpaan osaan oppikirjoja, -
joissa hevosen evoluutiota esitellään paraatiesimerkkinä.
Ne ovat putoilleet yksi kerrallaan, mukaan lukien seuraava: -
tuttu oppikirjojen esitys pienen hevosen kehittymisestä isoksi.
Jätetään pois fakta, että eläimiä esiintyy vieri vieressä -
samassa kerroksessa Kansasissa. Kaivoimme esiin 2,7-metrisen aasin -
Lubbockin läheltä Texasista. Se sotkee hevosen kehittymisen kaaviota.
Esitetään, että pienistä hevosista kehittyi isoja hevosia.
Edesmennyt C. Patterson, maailman suurimman fossiilimuseon kuraattori, -
Britannian luonnontieteellisen museon johtava paleontologi kirjoittaa: -
"On ollut monia tarinoita, jotkin mielikuvituksellisempia kuin toiset."
Harper's-aikakauslehti haastatteli häntä Yhdysvalloissa -
Amerikan luonnonhistoriallisessa museossa New Yorkissa.
"Kuuluisin näyttely on esillä alakerrassa.
Siinä esitellään hevosen evoluutiota. Näyttely on koottu 50 vuotta sitten.
Oppikirjoissa se esitellään totuutena."
Jos tunnet biologian oppikirjoja, olet varmasti nähnyt esityksen.
"Se on valitettavaa", hän sanoo. Että se on yhä oppikirjoissa.
"...etenkin kun ihmiset, jotka esittävät tällaisia tarinoita, -
tuntevat asioiden spekulatiivisen luonteen."
Hän tietää, ettei tämä ole fakta.
Aineisto on järjestetty niin kuin itselle parhaiten sopii, -
vaikka löydöt ovat samasta kerroksesta.
Ei tiedetä, että yksi olisi johtanut toiseen. Niin vain sanotaan.
George G. Simpson on luultavasti suurin auktoriteetti -
hevosen evoluution suhteen. Hän laati argumentin ja kirjoitti kirjan.
Hän sanoo "Life of the Past" -kirjassa:
"Hyracotheriumin yhtenäistä, jatkuvaa muuttumista equusiksi, -
mikä on lähellä oppikirjojen kirjoittajasukupolvien sydäntä, -
ei ole ikinä tapahtunut luonnossa."
Hän on tarinan laatija. Hän sanoi, ettei sitä ole ikinä tapahtunut.
Se on järjestetty evolutionistien mielen mukaisesti, mutta mitä se todistaa?
Ei sen enempää kuin kehityssarja siasta härän kautta ihmiseksi.
Kun väite esitettiin, Derek Ager oli Britannian geologisen seuran johtaja.
Hän sanoo: "Täytyy olla merkittävää, -
että miltei kaikki evoluutiotarinat, joita kuulin opiskelijana, on kumottu."
Hän viittaa hevostarinaan ja moniin muihin.
Hän ajattelee, että niistä monet... Ei, muutamat. Niin hän sanoisi.
Muutamat pitävät yhä paikkansa, -
vaikkakin monet hänen opiskelu- aikoina kuulemansa on kumottu.
Hän pitää archaeoptreryxiä parhaana esimerkkiä.
Se on kaikissa oppikirjoissa. "Puoliksi matelija, puoliksi lintu."
Tämä todistaa, että matelijat kehittyivät linnuiksi.
Kauniissa fossiilissa näkyvät myös sulat.
Ajattelen erinomaista lintua.
Jotkin kauniit sulkafossiilit puoltavat sitä.
Tässä näemme voimakkaan lentäjän siiven.
Mutta meitä käsketään katsomaan siiven reunoja. Niissä on kynnet.
"Se todistaa primitiivisyydestä." Monilla fossiiliaineiston linnuilla -
oli kynnet, jotka ne menettivät. Menettäminen ei ole kehitysaskel.
Se vaatisi uuden saamista, ei vanhan menettämistä.
Nykyään on monia lintuja, esimerkiksi hoatsin, -
jota tavataan Etelä-Amerikassa.
Nuorten yksilöiden siivissä on kynnet.
Kaikki löydetyt archaeopteryxit ovat olleet nuoria yksilöitä.
Kasuaareilla ja strutseilla on kynnet siivissä.
Se ei ole ainutlaatuista.
Linnut, kuten tiira, ovat menettäneet tämän ominaisuuden, -
joka niillä on fossiileissa. Mutta sitten viitataan hampaisiin.
"Tällä linnulla oli hampaat." Se todistaa, että lintu on primitiivinen.
Taaskin ― eläin on menettänyt jotakin.
Kun ihmiseltä putoavat hampaat, sitä ei pidetä evoluution kehitysaskeleena.
Hampaat ovat hämmästyttäviä. Kun tutkii hampaiden muodostumista -
ja maitohampaan väistymistä pysyvän hampaan tieltä, -
rakenteen suunnittelu on minusta ällistyttävää.
Tiira on menettänyt hampaansa. Monilla on ne vielä fossiileissa.
Nykyään ne ovat kauniita, voimakkaita lentäjiä.
Ne ovat menettäneet jotakin. Se ei ole evoluutiota.
Monet katsovat sitä väärinpäin. Monilla nykylinnuilla on hampaat.
Ne eivät ole ainutlaatuisia. Uskon, -
että vastaus archaeopteryxiin tulee evolutionaarisesta aikakäsityksestä.
Olen eri mieltä heidän aikakäsityksestään, -
mutta pelataan heidän peliään.
Jos heidän näkemyksensä fossiilien ajoituksista pitää paikkansa, -
eräs vuosia sitten tehty löytö on hyvin ongelmallinen.
Nature-lehti kirjoittaa vuonna 1986: -
"Fossiililintu ravistelee evoluution hypoteeseja".
Lintu on 75 miljoonaa vuotta vanhempi kuin archaeopteryx.
Se on lintu, erinomainen sellainen.
Tässä viitataan Texasin teknillisen yliopiston paleontologi Chatterjeehen.
Olemme työskennelleet yhdessä pari kertaa.
"Niillä on kehittyneet linnun piirteet."
Tämä on hyvä lintu, joka esiintyi ennen archaeopteryxiä.
Miten archaeopteryx voi johtaa lintui- hin, jos lintuja esiintyi jo sitä ennen?
Lapset eivät voi olla vanhempia kuin isä ja äiti. Se tuhoaa teorian.
Tämä ei ole ainoa esimerkki. On löytynyt monia varhaisempia lintuja -
heidän tulkintansa mukaan ajalta ennen välimuotojen ilmestymistä.
W. E. Swinton Cambridgestä tekee rehellisen yhteenvedon.
Hän kirjoittaa kirjassaan: -
"Lintujen alkuperä on pitkälti päättelykysymys.
Ei ole fossiilitodisteita vaiheista, -
joiden kautta eläin muuttui matelijasta linnuksi."
Kun ajatellaan valtaisaa eroa -
meidän ja siivekkäiden, lentävien eläinten välillä, -
mikä saisi meidät tai matelijan lentämään?
Linnuilla on ontot luut, täysin erilainen hengitysjärjestelmä -
ja täysin erilainen verenkierto, jota tarvitaan ylläpitämään -
nopeaa hengitystä, pulssia ja aineenvaihduntaa.
Se vaatii valtavan paljon muutosta, ja muutoksesta ei ole todisteita.
Se ei tue evolutionisteja, jotka yrittävät dokumentoida muutosta.
D. B. Kitts tulee Oklahoman yliopistosta.
Yhtenäisyydet osoittaisivat kehityksestä.
Kitts sanoo: "Epäyhtenäisyyksiä on miltei aina ja systemaattisesti läsnä -
suurten kategorioiden synnyssä."
Sitä näkisi erilaisuuksia ja aukkoja fossiiliaineistossa -
sattumanvaraisten ja vajavaisten näytteiden takia.
Jos se on vain satunnaista. Mutta tämä on systemaattista -
ja säännönmukaista suurten kategorioiden synnyssä.
"Se on aitoa, historiallista tietoa." Kitts on kovan luokan evolutionisti.
Hän kirjoittaa Evolution-lehdessä: -
Tämä on systemaattista. Aina kun näkee jotakin erilaista, on aukko.
Me kaikki tiedämme sen, mutta emme kerro sitä oppikirjoissa.
"Evoluutio tarvitsee välimuotoja, ja paleontologia ei anna niitä."
Luonnontieteiden opettajasi voi väittää toista, -
mutta tässä yksi johtava tutkija kirjoittaa Evolution-lehdessä, -
ettei fossiiliaineisto tue sitä.
David Swift on Havaijin yliopiston paleontologian professori.
Hän kirjoittaa "Evolution under the Microscope" -kirjassaan: -
"Mitään pääjaksoa ei voi johtaa edeltävästä pääjaksosta fossiileissa.
Emme voi selittää yhdenkään pääjakson syntyä.
Ne kaikki ilmestyvät äkillisesti."
Hän uskoo henkeen ja vereen, että ne kehittyivät, -
mutta fossiilit eivät anna sellaista kuvaa.
"Sama pätee taksonomisiin ryhmiin, kuten luokkiin, lahkoihin -
ja mahdollisesti alemmaskin."
Toisin sanoen suuret ryhmät ilmestyvät äkillisesti.
Sama pätee luokkiin, lahkoihin ja mahdollisesti alempiin ryhmiin.
Jos on jotakin erilaista, on aukko. Yksi ei johda toiseen.
Tätä ei sanonut kreationisti.
S. M. Stanley Johns Hopkinsin yliopistosta sanoo, ettei ole yhtäkään.
"Fossiiliaineistosta ei löydy yhtäkään uskottavaa välimuotoa -
kahden lajin välillä."
A.C. Seward on vakuuttunut, että evoluutio on tosiasia -
ja että lajit ovat syntyneet kehittymällä.
Hän sanoo: "Emme saa otetta teoreettisesti primitiivisestä tyypistä.
Uskomme edellyttää sen olemassa- oloa, mutta tyyppi ei materialisoidu."
He ovat suuria uskon miehiä, -
mutta heidän uskonsa ei perustu todisteisiin vaan niiden puutteeseen.
Joku on sanonut: "Evolutionistien usko on luja luottamus fossiileihin, -
joita toivotaan, ojentautumien linkkien mukaan, jotka eivät näy.
Se heijastelee Hepr. 11:1:tä. Sitä sovelletaan evolutionisteihin.
Evoluutiousko ei perustu todisteisiin. Se on sokeaa uskoa, -
joka minusta ei ole hyvä asia, ei uskonnossa eikä tieteessä.
Niles Eldridge puolustaa näkemystään näin: -
"Paleontologit, oma väkeni, ovat vastuussa siitä, -
että he antavat ideoiden hallita todellisuutta.
Me paleontologit olemme sanoneet, -
että elämän historia tukee sitä tulkintaa [vähittäistä muutosta], -
vaikka tiedämme, ettei se tue sitä."
Tätä tarvitaan, jotta voi osoittaa evoluutiota. "Keksimme tarinan."
Kuten Gould sanoi, voimme kertoa taruja, -
mutta rehellisinä hetkinä täytyy myöntää, että kyseessä on muuntelu.
Eldridge myöntää, ettei fossiili- aineisto osoita merkkejä evoluutiosta.
Tiedämme asioiden oikean laidan, mutta jatkamme tarujen kertomista.
Se ei ole rehellistä eikä hyvää tiedettä.
Kun tutkimme fossiileja, näemme, miksi he kiemurtelevat ja tuskittelevat.
Se ei sano sitä, mitä he haluaisivat sen sanovan.
Gould on valmis myöntämään joitakin näitä asioita -
ja tunnustamaan, ettei tämä ole sitä, mitä hän haluaisi nähdä.
Syy on se, että hän uskoo löytäneensä ratkaisun ongelmaan.
Ongelma on, että alku oli yhtäkkinen ja monimutkainen, -
että fossiilit eivät muutu, että on olemassa aukkoja fossiilien välillä -
ja että ne ovat alusta asti erillisiä ja pysyvät erillisinä -
niin fossiiliaineistossa kuin elävässä maailmassa.
Mutta nyt hänellä on vastaus, joten hän voi myöntää asian.
Vastaus on punktualismi. Kuulostaa vaikuttavalta.
Se muistuttaa ajatusta, joka ei saanut hyvää vastaanottoa 1930-luvulla.
Goldschmidt puhui "toiveikas hirviö" -mekanismista.
Ajatus oli hyvin samankaltainen.
Gould viittaa häneen ja sanoo, että Goldschmidtin maine pitää puhdistaa.
Goldschmidt sanoo, että kun näkee fossiileissa äkillisiä muutoksia, -
täytyi olla matelija, joka muni, ja munasta kuoriutui lintu.
Niin hän sanoi. Geenitutkijat nauroivat. Hän itse oli geenitutkija.
He ajattelivat, että Goldschmidt itse oli se, joka munasi.
"Toiveikas hirviö" ei kuulostanut tieteelliseltä.
Hän sanoi, että siltä fossiiliaineisto näyttää.
Gould jalosti ajatusta. "Niin siinä kävi. Goldschmidt oli oikeassa."
Gould ei kutsu sitä "toiveikkaaksi hirviöksi" vaan punktualismiksi.
Se kuulostaa hienommalta. Gould ja Eldgrige kirjoittivat kuulun artikkelin.
He kuvailevat tätä ja sanovat: -
"Eniten julkaistu kommentaari punktualismista on ollut puoltava.
Olemme tyytyväisiä, että monet paleontologit nyt esittävät ylpeinä -
ja biologisesti luottavaisina päätelmän, joka aiemmin vain nolostutti."
Mikä sellainen tuottaa nyt ylpeyttä, joka aiemmin nolostutti?
"Kaikki nämä työvuodet löytämättä merkkiäkään evoluutiosta."
Jos on evolutionisti, se on tietysti nolostuttavaa.
Mutta enää heidän ei tarvitse hävetä.
Ei siksi, että fossiiliaineistosta olisi löytynyt ratkaisu, -
vaan koska hänellä on selitys.
Annetaan Steven Stanleyn vastata. Stanley on hänen tutkijakollegansa.
Hän kuvailee, mitä he uskovat. "Aineisto paljastaa nyt, -
että lajeista näkyy..." Kun he puhuvat siitä, että aineisto paljastaa, -
he puhuvat jostakin, mihin todisteet ja yksityiskohtaiset tutkimukset -
tuhansista fossiileista ovat heidät pakottaneet.
"Aineisto paljastaa nyt, että lajit selviytyivät 100 000 sukupolvea, -
jopa miljoona tai yli miljoona sukupolvea, kehittymättä juurikaan."
Tämä kulkee yhdessä heidän aikakäsityksensä kanssa.
Näemme, että ne selviytyivät kehittymättä juurikaan.
"On pakko päätellä, että evoluutiosta iso osa tapahtuu nopeasti."
Luulisi, että olisi pakotettu toiseen suuntaan.
Fossiiliaineistossa ei näy muutoksia.
Näkee tuhansia sukupolvia ilman muutosta.
Mitä se todistaa? Ettei muutosta tapahdu? - "Ei. Älä haasta ajatusta."
Se on pyhä asia. Kukaan ei koske siihen.
"Tiedämme, että se tapahtui." - Mutta fossiileissa ei näy muutosta.
"Sen on täytynyt tapahtua nopeasti. Älä epäile, ettei sitä ole tapahtunut."
Niin he uskovat. Hän jatkaa: -
"...punktuaalinen evoluutiomalli... toimi luonnonmekanismien kautta..."
Hän korostaa sen luonnollisuutta. Se voi kuulostaa yliluonnolliselta... Ei!
Hän ei ymmärrä nopean muutoksen mekanismia, minkä hän myöntää.
"Sen suurimmat vaikutukset ovat syntyneet siellä, -
missä niitä voidaan vähiten tutkia ―
pienissä, eristyneissä, hetkellisissä populaatioissa."
Sitä ei näe eikä voikaan nähdä, -
mutta uskomme, että sitä tapahtui paikoissa, joita ei voi tutkia.
"Jos muutos oli tyypillisesti nopea ja populaatio oli pieni ja paikallinen, -
siitä ei löytyisi fossiilitodisteita."
He päättelevät, ettei tarvitse enää hävetä, -
koska ei tarvitse odottaakaan, että välimuotoja löytyisi.
Se tapahtui nopeasti pienillä, eristäytyneillä alueilla.
Ei tarvitse enää edes löytää todisteita. Se oli noloa, mutta emme enää häpeä
Nyt meillä on selitys.
Tässä on taru, joka selittää, -
miksei ole fossiileja, jotka tukisivat ajatusta lajien muuttumisesta toiseksi.
He myöntävät myös, ettei ole meka- nismia, jonka kautta muutos tapahtuisi
Oppikirjoissa esitetty mekanismi on vaiheittainen muutos, -
valitut mutaatiot, miljoonien vuosien aikana. Gould tarttuu siihen.
"Mutaatio ei tuota merkittävää uutta raakamateriaalia.
Uusia lajeja ei synny lajien mutaation kautta.
Monet uskovat, että evoluutio tapah- tuu satunnaisten mutaatioiden kautta.
Mutaatiot eivät aiheuta..."
Ne eivät tuota dramaattisia muutoksia, joita hän etsii. Hän luovuttaa.
Hän sanoo, että se on vahingollista.
Se on muutos hyvin monimutkaisessa järjestelmässä, satunnainen muutos.
Aivan kuin heittäisi TV:tä kivellä. Ei se muuta sitä joksikin toiseksi.
Se ei saa aikaan uutta mekanismia.
Se ei ole vastaus. Ei siis ole tueksi fossiileja eikä mekanismia.
Miten pätevä on sellainen konsepti tieteellisestä muutoksesta, -
jos tätä pyritään arvioimaan tieteellisillä menetelmillä?
Yhtäällä on fossiileja, joita voi havainnoida -
ja jotka ovat odottamattomia, sekä mekanismi, josta ei tiedetä mitään -
ja jota ei ole nähty. Toisaalla ovat havainnoidut fossiilit, -
tuhansia erillisten lajien fossiileja, yhtäkkinen, monimutkainen alku, -
muuttumattomuus ja mekanismeja, joita näemme joka päivä.
Laji tuottaa lajinsa mukaisen hedelmän.
Toisaalla on miljardeja fossiileja, joista teemme johtopäätöksiä.
Ja meillä on mekanismeja, joita näemme joka päivä.
Toisaalla on mekanismeja, joita vain arvaillaan ja joita ei olla nähty, -
ja on fossiileja, joita ei odottaisi löytävänsä.
Vastaa rehellisesti. Kumpi on parempaa tiedettä?
Tutkijan täytyisi seurata todisteita. Parhaan selityksen pitäisi vakuuttaa.
Sitä ei tapahdu tässä. Filosofia hallitsee.
Colin Patterson esittelee oman käsityksensä tästä ratkaisusta.
"He näyttäisivät hyväksyneen, ettei fossiiliaineisto antanut heille tukea, -
joten he etsivät toista teoriaa ja löysivät sen.
Jos ei ole todisteita, kehittää tarinan, joka sopii todisteiden puutteeseen."
Se voi kuulostaa innottomalta, mutta niin hän asian näkee. Osuu oikeaan.
Ja hän on maailman suurimman fossiilimuseon kuraattori.
Jos todisteita ei ole, keksitään tarina.
Punktualismissa on taru siitä, miksi todisteita ei löydy.
Se ei perustu todisteisiin vaan niiden puuttumiseen.
Kitts kirjoitti: "Väitetään, että paleontologia tarjoaa suoran tien -
orgaanisen historian tärkeimpiin tapahtumiin -
ja lisäksi keinon testata evoluutioteorioita.
Paleontologia voi tarjota tietoa, jota biologia yksinään ei anna, -
mutta se ei pysty todistamaan evoluutiota."
Jos on rehellinen fossiilien suhteen.
Evolutionisti, joka kirjoitti näin evoluutiojulkaisussa, -
sanoo rehellisesti, ettei fossiili- aineistossa ole merkkejä evoluutiosta.
Niitä ei näkynyt Darwinin aikoina. Se oli hänen suurin ongelmansa.
Tilanne on muuttunut pahemmaksi, koska tapaukset, joihin hän viittasi, -
on kumottu yksi kerrallaan.
Sitä ei näe fossiileista. Keksitään tarinoita, miksi ei.
Tutkitaan vielä yhtä taktiikkaa, jonka esitti Mark Ridley Oxfordista.
Lähestymistapa on täysin erilainen.
"Monet eivät tiedä, mihin todisteisiin evoluutioteoria nojaa. He uskovat, -
että päätodiste on vähittäinen pol- veutuminen lajista toiseen fossiileissa.
Se on juuri sitä, mitä meille toitotetaan.
Ilman fossiileja evoluution todistava hidas kehitys olisi vain rohkea oletus.
Jos sen haluaa todistaa, todisteita täytyy hakea fossiileista, -
vaikka ne ovatkin aihetodisteita ja historiallisia todisteita.
Meille sanotaan, että jos on todisteita, ne täytyy löytää fossiileista.
Ridley: "Kukaan oikea evolutionisti, -
kannattipa hän vähittäisen kehittymisen teoriaa tai punktualismia,
ei perustele evoluutioteoriaa fossiili- aineistolla kreationismia vastaan."
Kukaan evolutionisti ei siis ajattele niin. Selvästikin he ajattelevat niin, -
mutta he ovat yrittäneet yrittämistään. Mieleen tulee sadun kettu, -
joka yritti kurkottaa marjoihin mutta epäonnistui kerta toisensa jälkeen.
Lopulta se sanoi: "Happamia ovat."
Evoluutiota on yritetty löytää fossiileista satojen vuosien ajan, -
mutta löytyy vain todisteita, jotka osoittavat sen mahdottomaksi.
Eipä fossiileja kukaan halunnutkaan...
"Emme käytä fossiileja. Kukaan ei käytä."
Se on huvittavaa ja mielenkiintoista. On totta, ettei fossiileja voi käyttää.
Sen myöntää myös E. J. H. Cornor Cambridgen yliopistosta.
"Evoluutioteorian tueksi voidaan esittää monia todisteita biologiasta, -
biogeografiasta ja paleontologiasta, mutta uskon yhä, -
että jos asioita tarkastellaan avarasti, kasvien fossiilit puoltavat luomista.
Hän sanoo niin, koska ne todistavat äkillisestä, monimutkaisesta alusta, -
erillisistä lajeista alusta asti, muut- tumattomuudesta ja pysyvyydestä.
Se on juuri sitä, mitä me ennustamme ja mitä fossiileista löytyy.
Jos tekee johtopäätökset todisteiden perusteella, päätyy tähän.
Tärkein todiste. Ainoa tapa dokumentoida evoluutiota -
dokumentoi päinvastaista.
Oli äkillinen, monimutkainen ja monimuotoinen alku, -
jossa olivat läsnä kaikki pääjaksot, eikä uusia ole tullut sen jälkeen, -
mukaan lukien tärkeimmät haarat, luokat ja lahkot ― erillisinä.
Oppikirjoissa esitellään elämän puita,
mutta ne on laadittu valikoitujen samankaltaisuuksien perusteella.
Ne eivät tule fossiilien järjestyksestä, embryologiasta eivätkä genetiikasta.
On olemassa samankaltaisuuksia, mutta ne seuraavat mosaiikkimallia -
eivätkä haarautuvaa mallia. Se on fossiiliaineiston antama todiste.
Evolutionistien mukaan todisteet ilahduttavat luomisopin kannattajia -
mutta nolostuttavat evolutionisteja.
Ne nolostuttivat Darwinia ja vielä enemmän nykytutkijoita.
Dawkinsin mukaan ne ilahduttavat kreationisteja.
Hän sanoo, että se oli Darwinin suurin ongelma.
Nyt se on vielä pahempaa, sanoo Raup.
Linkit, joista meille opetettiin yliopistoissa, on kumottu yksitellen.
Se on sokeaa uskoa, he kuvailevat. "Me uskomme siihen."
Kehittelemme taruja, miksi todisteita ei ole. Uskomme lujasti.
Jos perustaa päätelmänsä tosiasioihin, täytyy myöntää, -
että fossiilit puoltavat luomista. Se selittää faktat paljon paremmin.
Siksi opetan ja osoitan, kun kaivamme fossiileja -
ja tutkimme jo löydettyjä fossiileja, -
että fossiiliaineisto puhuu vahvasti luomisen puolesta.
Monet sanovat, että kreationistit vain vastustavat evoluutiota ilman todisteita
Museoissa on satojatuhansia fossiileja, -
jotka todistavat äkillisestä, monimutkaisesta alusta -
ja kumoavat teorian vähittäisestä kehityksestä vuosimiljoonien aikana.
Rakastan fossiileja. Se on ilahduttavimpia tuntemiani asioita.
Ja ne puhuvat ehdottomasti luomisen puolesta.
Suomennos: Marianne Tenetz