LUOMINEN?
EVOLUUTIO? DINOSAURUKSET
ALUSSA...
ALKUPERÄ, KASVIT, ELÄIMET, IHMISET
SUUNNITELTUJAKO?
VEDENPAISUMUS, FOSSIILIT, SEDIMENTTIKIVI
HAVAINNOT, TODISTUSAINEISTO, JÄRKI, TOSIASIAT
TIETEEN LAIT, OSA 2. FIL. TOHT. DON PATTON OPETTAA.
Kun ajattelemme lakeja, haluamme keskittyä niihin, -
jotka ovat kiistattomasti lakeja, -
tosin kuin ne, joita ei voi havainnoida eikä toistaa.
Erään asian näkee kaikkialla: -
ympäröivässä maailmassa, omien kokemustemme pohjalta.
Sen näkee myös fossiililöydöissä. Suuntaus on alaspäin.
Se näkyy selvästi maapallossa itsessään.
Se näkyy dramaattisesti esimerkiksi eroosiossa.
Onko suuntaus ylös- vai alaspäin?
Enemmän alaspäin kuin tajuammekaan.
On mitattu, miten paljon joet kuljettavat sedimenttiä meriin.
Jokien suulle laitetaan mittalaitteita. Tulokset kerrotaan virtausmäärillä.
Joet kuljettavat meriin 27,5 miljardia tonnia sedimenttiä -
vuodessa.
Asian voi ilmaista näin: määrä täyttäisi tavarajunan, -
joka ulottuisi kuuhun ja takaisin puoliväliin.
Se määrä hupenee mereen joka vuosi.
Se ei ole suuntausta ylöspäin. Mantereet valuvat mereen.
Mantereilla on paljon massaa. Voi laskea nopeasti ja yksinkertaisesti, -
miten kauan tämä voi jatkua, jotta olisi vielä mantereita. Ei pitkään.
Maapallon ikä on oletettavasti 4,5 miljardia vuotta.
Tällä nopeudella mantereet hupenisivat 14 miljoonassa vuodessa.
Meillä on yhä isot mantereet.
Sitä ei ole voinut jatkua maapallon iän ajan.
Toki puhutaan isostasiasta: jos painaa täältä, tämä nousee.
Voidaan kuitenkin laskea, ja tarkastaa yksinkertaiset selitykset. Se ei täsmää.
Sitä yritetään joskus selittää valtamerenpohjan laajenemisella.
Se kattaa kokonaisongelmasta noin kahdeksasosan.
Suuntaus on alaspäin, kuten kaikkialla muuallakin.
Kun katsomme taivaalle, näemme dramaattisia esimerkkejä.
Evoluutioteorian kannattajien mukaan maailmassa kaikki menee ylöspäin.
Maailmassa ja maailmankaikkeudessa suuntaus on päinvastainen.
Tähtitieteilijät puhuvat tähtien ja galaksien evoluutiosta.
Heidän mukaansa kaikessa suuntaus on ylöspäin, -
kun tosiasiassa se on päinvastainen.
Keskivertoyönä voi nähdä noin sata tällaista tähdenlentoa.
Ne ovat pikku kiviä, jotka palavat osuessaan ilmakehään.
Ne ovat kuuluneet johonkin, mikä on hajonnut maailmankaikkeudessa.
Sitten ne tulevat ilmakehään ja palavat.
Dramaattista suuntausta alaspäin.
Jotkin, kuten meteoriparvet, ovat hyvin dramaattisia. Tässä kuva Leonideista.
Tämä lähestyi Aurinkoa useita vuosia sitten ja tuli takaisin tällaisena.
Ne törmäävät usein taivaankappaleisiin.
Tässä kuu maapallon puolelta.
Kuun takaosasta, jota maapallo ei suojaa, on tehty hakkelusta.
Suuntaus ei ole ylöspäin.
Jokin on hajonnut ja törmännyt. Sitä ei enää ole.
Merkuriuksen ja Marsin pinnalla on valtavia kraattereita.
Suuntauksesta alaspäin on todisteita kaikkialla.
Näemme taivaalla kauniita komeettoja.
Tässä Hale-Boppin komeetta, joka on hajoamassa, kuten komeetat yleensä.
Tässä on Ikeya-Seki, samanlainen kuin Soho 6, auringonhipojakomeetta.
NASA kuvaa: "...komeettaperheen loivat peräkkäiset hajoamiset -
yhdestä suuresta emokomeetasta, -
joka ohitti auringon hyvin läheltä 1100-luvulla.
Nimellä 'Soho 6' tunnettu komeetta ei selviytynyt." Ei kuulosta ylämäeltä.
Fred Whipple Smithsonianin astrofyysisestä observatoriosta -
sanoo kirjassaan: "Komeetoilla on taipumus hajota osiin, -
etenkin lähellä Aurinkoa ja Jupiteria, mutta myös itsekseen avaruudessa.
Jotkin komeetat näyttävät nääntyvän ja kuolevan."
Eikö olekin yllätys?
Tässä kuva eräästä komeetasta, joka hajosi osiin: -
Shoemaker-Levy-komeetta v:lta 1994.
NASA teki animaation tapahtuneesta.
Komeetta törmäsi Jupiteriin.
Jokainen törmäys vastasi megatonnien ydinpommia.
Törmäysten voima oli valtava.
Kappale ensin hajosi ja törmäsi sitten planeettaan.
Jupiteria kiertävän Ganymedes-kuun pinnalla on kraatteriketju.
Se viittaa siihen, että jokin hajosi ja osat törmäsivät kuuhun -
yksi toisensa jälkeen, 13 osaa.
Samanlaisia näkyy Kuussa. Tässä on kraatteriketju.
Miksi ne muodostavat ketjun? Jokin hajosi, ja osat törmäsivät kuuhun.
Se sopii kuvaan, jonka näemme kaikkialla taivaalla.
Taivaalla selvimmin näkyy Aurinko.
Sen arvioidaan syöksevän minuutissa 4,5 miljoonaa tonnia -
lämpöydinreaktioissa.
Se kuvaannollisesti "palaa loppuun". Se syöksee energiaa avaruuteen -
tähtien normaalien prosessien kautta -
sekä protuberansseissa ja roihupurkauksissa.
Kuvassa näkyvät purkaus ja maapallo samassa mittakaavassa.
Purkaukset ovat valtavia.
4,5 miljoonia tonnia minuutissa, lisäksi muut purkaukset.
Sitten tulee vielä aurinkotuuli, joka haihduttaa miljoona tonnia minuutissa.
Yhteensä se tekee siis ainakin 5,5 miljoonaa tonnia minuutissa.
Se ei auta Aurinkoa.
Auringossa on paljon massaa. Se ei lopu heti huomenna, -
mutta suuntaus on alaspäin, vieläpä melko dramaattisesti.
Kerro se sillä, mitä näet, kun katsot taivaalle.
Näkemästämme suurin osa on tähtiä. Miljardeja ja miljardeja tähtiä, -
jotka haihtuvat miljoonien tonnien minuuttinopeudella.
Suuntaus on dramaattisesti alaspäin.
Mukaan on laskettu vasta normaalit prosessit.
Tarkastellaan vaikkapa planetaarista sumua. Ne ovat kauniita ilotulituksia.
Tässä on tähti, joka räjähti.
Sen massasta luhistui 10―30 prosenttia.
"Kuolevasta aurinkomaisesta tähdestä syntyvä planetaarinen Helix-sumu".
Tässä on toinen kaunis planetaarinen sumu, kuin Jumalan ilotulitus.
Suuntaus ei ole ylöspäin, -
kun jokin räjähtää ja jättää jälkeensä kipinäsumun.
Niistä jotkin ovat upeita ja symmetrisiä, -
kun ne räjähtävät olemattomiin.
"...kuoleva tähti lennättää ulos hehkuvia kaasukehiä."
"...säteily virtaa kaasukehään ja saa sen fluoresoimaan..."
Voimme nähdä nämä hehkuvat kaasut.
Meille sanotaan joskus: "Se kuumenee ja tiivistyy."
Se räjähtää, ja räjähdyksestä aiheutuva isku -
kiihdyttää hiukkasia, kuten valaisimissa, ja saa ne fluoresoimaan.
Se on osoitus räjähdyksestä.
NASA sanoo: "säteily virtaa kaasu- kehään ja saa sen fluoresoimaan.
Seuraavien tuhansien vuosien aikana tähtisumu hajoaa vähitellen -
ja tähti jäähtyy ja haihtuu pois."
Sitä todistamme.
Planetaarinen sumu on säälittävä verrattuna noviin ja supernoviin.
Niiden massasta ei räjähdä ainoastaan 30 prosenttia, -
vaan ne räjähtävät olemattomiin. Tässä hiljattain, v. 1987, nähty.
Pikkukuvasta näkyy, miltä tähti näytti yhtenä yönä ja miltä seuraavana.
Se muuttui yhdessä yössä kymmeniä- tuhansia kertoja kirkkaammaksi.
Normaali tähti, kuten Aurinko, syöksee 4,5―5,5 miljoonaa tonnia minuutissa, -
mutta tämä kymmenentuhatta kertaa enemmän, -
kun se räjähti olemattomiin. Näemme joidenkin räjähdysten jäänteitä.
Tässä on Rapusumu. NASA: "Tällai- nen sotku syntyy tähden räjähtäessä."
Se on kaunis. Räjähdys havainnoitiin monissa kulttuureissa -
ja kirjattiin myös ylös. Se tapahtui vuonna 1054.
Kiinalaiset, arabit ja Amerikan alkuperäiskansat ja ehkä pari muuta -
kirjasivat sen ylös ja havainnoivat sen.
Ovatko hehkuvat kaasut järjestymässä yhteen? Eivät. Kyseessä on räjähdys.
Taivaalla näkyy monta tällaista supernovajäännettä.
NASA kuvaa: "...sokaiseva leimahdus, jossa keskitetty voima -
vastaa Auringon voimaa kerrottuna kymmenellä kvadriljoonalla."
Miten voi päätyä selitykseen ylöspäin suuntautuvasta prosessista, -
kun kaikki ympärillä rappeutuu dramaattisesti?
Tässä NASAn kuvaus N49:n kosmisesta räjähdyksestä: -
"Kosmisesta supernovaräjähdyksestä sinkoutunut aine valaisi taivaan."
Voimme laatia ennusteita ja saada tuntumaa siitä, -
miten kauan tätä on jatkunut, siitä tosiasiasta, -
että supernovajäänteitä ilmestyy noin kerran 25 vuodessa.
Olemme havainnoineet sitä sadan viime vuoden aikana, -
ja toki paljon kauemminkin, vuodesta 1054. Havainnointijakso on siis laaja.
Tämä on johtopäätös, enkä tiedä ketään, joka kiistäisi sen.
Jos niitä esiintyy kerran 25 vuodessa, -
voimme laskea, montako supernova- jäännettä pitäisi olla taivaalla, -
sen mukaan, mitä pidetään maailmankaikkeuden ikänä.
Voimme tehdä ennusteita, mikä on tieteen keino testata teorioita.
Jos ikä olisi miljoona vuotta, super- novajäänteitä pitäisi näkyä 40 000.
Asia ei kuitenkaan ole niin, sillä jotkin ovat kaasupilvien takana -
ja toiset lähellä novia ja tuhoutuvat novan räjähtäessä.
Jos otamme huomioon kaikki poikkeukset runsaalla kädellä, -
supernovajäänteitä pitäisi siltikin näkyä taivaalla yli 7 000.
Ajatellaanpa, että ajanjakso olisi 7 000 vuotta.
Jos niitä esiintyisi 25 vuoden välein, niitä olisi 280.
Jos jotkin olisivat piilossa kaasu- pilvien takana, niitä olisi ehkä 270.
Ennusteet ovat erilaiset. 7 000 verrattuna alle kolmeensataan.
Kumpi sopii parhaiten todellisuuteen? Mikä vastaa havaintoja? Sitä tiede on.
Toistaiseksi on löydetty 260.
Eikö olekin mielenkiintoista?
Meidät peittävät kuitenkin alleen uutiset ja propaganda.
USA Today -lehti uutisoi: "Hubble- teleskooppi tallensi tähden syntymän."
Näin syntyi tähti.
Jutussa sanotaan, että se kestää yli 100 000 vuotta.
Kukaan ei nähnyt sitä viime yönä, -
vaikka otsikosta saa sellaisen vaikutelman.
Emme näe syntymää.
Näemme asioita, joiden väitetään osoittavan syntymän.
Tai sellaisen vaikutelman he haluavat antaa. Asiantuntijat sanovat toisin.
Science-lehti (1990): "Emme vielä ole havainneet tähden syntymistä."
Kukaan ei ole nähnyt sitä, huolimatta harhaanjohtavista otsikoista.
Discovery-lehti puhuu "tähtien lastentarhoista".
Aivan kuin näkisimme, miten uusia tähtiä ilmestyisi joka yö.
Pitäisi pystyä näkemään, kun niitä syntyy, -
sillä niitä on hämmästyttävä määrä.
Viitataan upeaan Orionin sumuun. Hehkuvia kaasuja, -
räjähdyksestä syntynyt.
Tässä on "lastentarha". Tässä ne muka syntyvät.
Yhtäkään ei ole havainnoitu, mutta "luottakaa vain meihin".
Tätä NASA kutsuu "Tähtitehtaaksi".
Miksi? Siinä on hehkuvia kaasuja.
Rapusumussakin on hehkuvia kaasuja, -
mutta sen nähtiin räjähtävän vuonna 1054. Tiedämme, mikä se on.
Eihän se voi siten olla... Se täytyy selittää jotenkin.
Näemme vain hehkuvia kaasuja. Tiedämme, miten ne syntyivät.
Se ei ole tähtien muodostumista vaan hajoamista.
J. C. Brand vastaa ongelmaan The Sun and Stars -kirjassaan: -
"Nykykäsityksen mukaan -
prototähdet muotoutuvat tähtienvälisen kaasun tiivistymisestä."
Suihkuta kaasua aerosolipurkista.
Kaasu tiivistyy pieneksi palloksi, eikö niin? Mitä tapahtuu?
Se ei tiivisty. Se levittäytyy. Tiedämme sen.
Nuotion savu ei tiivisty pikku palloksi. Se levittäytyy ja haihtuu.
Tässä kuvitellaan, että se tiivistyy.
Termodynamiikan toisen lain mukaan epäjärjestys kasvaa, ei lisäänny.
Brandt jatkaa: "Tiivistymisprosessi on vaikea teoreettisesti."
Toisin sanoen sitä ei saa toimimaan paperilla.
"Ei ole vakuuttavaa teoreettista ymmärrystä.
Jotkin teoreettiset todisteet puhuvat vahvasti tähtienmuodostusta vastaan."
Se ei ole teoriaa, vaan termodyna- miikan toinen laki. Niin ei tapahdu.
"Mutta onhan olemassa painovoima, joka vetää puoleensa." Kyllä.
Jos kaasua tiivistää, se kuumenee ja pikemminkin alkaa laajeta.
On laajentavia ja tiivistäviä voimia. Kumpiakin voidaan mitata.
Laajentavat voimat ovat kuusikymmenkertaiset.
Ja kaasun pitäisi tiivistyä.
Ei, jos laajentavat voimat ovat kuusikymmenkertaisia.
Tiedän, että painovoima toimii ja siinä on vetovoimaa, -
mutta mittaa nuo kaksi ja katso, kumpi voittaa.
Väkevät todisteet puhuvat tätä vastaan.
Maantiedon oppikirjoissa sanotaan, että prosessi tunnetaan tarkalleen, -
mutta Abraham Loeb Harvardin astrofysiikan keskuksesta sanoo: -
"Emme tosiasiassa ymmärrä edes tähtien muodostumisen perusteita."
Jos olet lukion maantiedonopettaja, voit väittää: "Me tiedämme."
Jos olet Harvardin astrofysiikan kes- kuksen johtaja, joudut myöntämään, -
ettei meillä ole hajuakaan. Tiedämme, kumpi taho on luotettavampi.
Science-lehti kirjoitti (2002): -
"Tähdet ovat maailmankaikkeuden perusrakennuspalikoita, -
mutta niiden muodostumisprosesseja ei ymmärretä."
Älkää antako opettajien huijata.
Miten levittäytyvän kaasun saa tulemaan yhteen? He eivät tiedä.
Geoffrey Burbridge, tähtitieteen johtohahmoja USA:ssa -
ja Kitt Peakin kansallisen observatorion johtaja, sanoo: -
"Jos tähtiä ei olisi olemassa, teoriam- me olisi helppo näyttää toteen."
Ne "palavat poroksi".
Ne luovuttavat energiaa. Suuntaus on alaspäin.
Sitä on jatkunut miljardeja vuosia. Niitä ei pitäisi olla enää jäljellä.
Miten se saadaan kokoon? Ei mitenkään, nykytietämyksen valossa.
Kaikki siteeraamani asiantuntijat ovat ateisteja, naturalisteja.
Teen yhden poikkeuksen.
Viittaan tri George Mulfingerin väittämään.
Hän menehtyi hiljattain.
Hänellä on tohtorin tutkinto Syracusen yliopistosta.
Hän oli kreationisti.
Hän viittasi siihen, että se on raamatunvastaista.
1. Moos. 2:1:ssä sanotaan: -
"Niin tulivat valmiiksi taivas ja maa kaikkine joukkoinensa", -
kun Jumala loi ne.
Mulfingerin mukaan tähtien muodos- tumisessa on vain kolme ongelmaa.
Ensimmäinen on, että se on vastoin Raamattua.
Toiseksi sitä ei ole ikinä havainnoitu.
Kolmanneksi se on teoreettisesti mahdotonta. Muuten se on hyvä.
Minusta se on terävä analyysi.
Ateistitkin antavat kuitenkin samansuuntaisia lausuntoja.
Puhumme tähdistä. Kerrotaan tähtien muodostumisen ongelmat -
sadoillamiljardeilla, niin näemme galaksien selittämisen ongelmat.
Niihin sisältyvät tähtien muodostumisen ongelmat.
Lisäksi on ongelmallista selittää tähtien järjestyminen ja ryhmittyminen.
Miten ne tulivat yhteen, kun toisen lain mukaan kaikki hajaantuu?
Astrofyysikko Martin Rees kirjoitti The Dallas Morning News -lehdessä: -
"Galakseista ei ymmärretä vielä perusasioitakaan.
Jos galakseja ei olisi, niitä ei olisi vaikeuksia selittää." Onko tuttua?
Sen ei pitäisi tulla yhteen, ei luonnollisesti.
Näemme kauniita muodostelmia, -
pyörrespiraaleja, kuten Tuulimyllygalaksin.
Se muodostuu, kun keskus pyörii nopeammin kuin ulko-osat, -
Luistelija vetää kädet lähelle kehoa ja pyörii nopeammin.
Galaksin haarat toimivat samoin.
"Spiraalinmuotoiset aaltomuodot galaksin keskuksesta -
pyörivät ytimen ympäri kolme kertaa niin usein -
kuin ulkokehällä 6 000 valovuoden päässä olevat.
Se takaa, että galaksin sisemmästä kirkkaasta pyörästä tulee..."
Ei tarvita montaa kierrosta, jotta siitä tulee muodoton levy ilman haaroja.
Miten nopeasti se muuttuu?
Muutamassa sadassatuhannessa vuodessa, -
ei 20, 15 tai 13 miljardissa vuodessa, -
kuten on ehdotettu maailmankaikkeuden iäksi.
Näyttäisi kuin se ei olisi kiertänyt kuin kerran tai kahdesti.
Tästä saa enintään muutamia satojatuhansia vuosia.
Sitten vasta meneekin vaikeaksi, kun tarkastellaan sauvaspiraaligalakseja.
Galaksin keskellä on sauva.
Se ei ole kiertynyt yhtään.
Jo puoli kierrosta saisi sen sekaisin.
Se veisi vain joitakin tuhansia vuosia ― ja siinä se on.
Miksi ihmeessä spiraalien keskellä on tällaisia sauvoja?
Syynä saattaa olla vain, että Herra katsoo alas ja sanoo: "Lällälää!"
"Ette pysty selittämään tätä!"
Hyvin lyhyessä ajassa se tuhoutuisi eikä enää olisi tällainen.
Kun Hubble-avaruusteleskoopin käyttöönoton on odotettu -
helpottavan luonnollisen alkuperän selittämistä, -
mutta mitä se antaa tietoa, sitä vaikeammaksi selittäminen tulee.
The Dallas Morning News -lehti: -
"Space Telescope Science Instituten tähtitieteilijät -
julkaisivat kuvan, joka ulottuu -
muutaman sadan miljoonan vuoden päähän alkuräjähdyksestä."
Kuvassa näkyy paljon erilaisia galakseja, ei syntyviä galakseja.
Siinä näkyy täydellisiä, kehittyneitä kokoja, muotoja ja värejä.
Pitäisi pystyä näkemään, miten ne muodostuvat vähitellen.
Emme näe lainkaan sellaista.
Gemini-observatorio osoitti, miten sen olisi pitänyt kehittyä teoriassa -
pienistä vauvagalakseista kehittyneempiin galakseihin, -
kuten niihin, jossa on spiraalihaaroja.
Kaikkien aikojen heiveröisin spektri herättää häikäisevän kysymyksen: -
miksi nuoren maailmankaikkeuden galaksit näyttävät niin kehittyneiltä?"
Ne olivat massiivisia ja kehittyneitä aikana, jota he kutsuvat "aluksi".
Richard Cowen Kalifornian yliopistosta Davisista kommentoi: -
"Galaksien muodostumisen teoria on vaakalaudalla. Tiimit ovat löytäneet -
niin monta massiivista galaksia varhaiselta kaudelta, -
että teoria on katkeamispisteessä, sanovat monet tutkijat."
Toisin sanoen me emme pysty selittämään tätä.
George Mason -yliopiston fysiikan professori James Trefil sanoo: -
"Mitä enemmän tunnemme perusluonnonlakeja..."
Hän ei puhu tässä pyhäkoulumateriaalista.
Puhumme perusluonnonlaeista. "...sitä enemmän lait kertovat, -
ettei näkyvän materian pitäisi olla järjestynyt niin kuin se on järjestynyt"
Jos se on vanhaa.
Jos yrittää selittää luonnollisesti.
Sitä ei voi selittää niin. Se ei toimi.
"Galakseja ei pitäisi olla olemassa lainkaan..."
Ei pitäisi olla tähtiä galakseissa.
"Vaikka olisikin galakseja, niiden ei pitäisi olla ryhmissä..."
Tähti on ongelma. Tähtiryhmä galaksissa on ongelma.
Nyt meillä on galaksien ryhmiä! Moninkertaista monikertaistaminen.
Galaksijoukkoja, Herkules- galaksijoukko, järjestyneinä.
Luonnollisen selityksen ongelma moninkertaistuu tavalla, -
jota emme osaa edes kuvitella.
Etenkin maantiedon oppikirjoissa opetetaan, -
että Aurinkokunta on syntynyt tähti- sumupilvestä ja pölystä tiivistymällä.
Se alkoi pyöriä. Se tiivistyi planeetoiksi ja Auringoksi.
Ei kovin hyvä satu. Pelkkä satuhan se on.
Ongelmia: ensinnäkin massasta 99 % kuuluu Auringolle, -
kun taas liikemäärämomentista 99 % kuuluu planeetoille.
Kaikki on tiivistynyt samasta pilvestä. Iso massa ei liiku nopeasti.
Planeetat, joissa ei ole massaa nimeksikään, viuhuvat ympärillä.
Miten ne alkoivat liikkua niin nopeasti, -
kun suuri massa raahustaa hitaasti? Se ei toimi.
Aurinko kiertää hitaasti.
Planeetat liikkuvat nopeasti kiertoradallaan.
Sellainen ei tiivisty luonnollisesti pilvestä.
Jeffries Cambridgesta sanoo: -
"Kaikki Aurinkokunnan alkuperästä esitetyt teoriat ovat hyvin huteria.
Jos ne pitäisivät paikkansa, Aurinkokunta ei voisi olla olemassa."
Luonnollisessa mielessä, ja jos se on iältään vanha. Taas toistuu sama.
Vuonna 2007, pari kuukautta ennen ohjelman taltiointihetkeä, -
asiantuntijat pohtivat planeettojen muodostumisen teorioita.
Teoria siirrettiin tietokoneelle.
Kivien pitäisi muodostaa planeetta, mutta Aurinko imaisee kiven heti.
"Planeetan muodostumisen teoria on ollut kompastuskivi 30 vuoden ajan."
Olette lukeneet sen maantiedonkirjoista. Ette toki.
"Syy on se, että kivet sinkoutuvat tähteen -
taivaallisen nopeassa silmänräpäyksessä.
Epävarmuuksia on niin paljon, -
ettei planeetan muodostumista tulla selittämään tyydyttävästi lähiaikoina.
Emme tiedä, miten luhistuminen planeetaksi tapahtuu."
Vaikka maantiedon oppikirjoissa se selitetään aivan selvästi.
Ei. Me emme tiedä.
Yritykset selittää sitä epäonnistuvat.
Sama pätee kuuhun. Voisimme puhua sen ongelmista koko illan.
Nature-lehti: "Kuun muodostumisesta on esitetty monta teoriaa, -
mutta yksikään ei ole onnistunut selittämään sitä tyydyttävästi."
Lissauer NASA-avaruusohjelmasta: -
"Oli hyvin vaikea kehittää teoriaa, joka selittäisi tyydyttävästi kuun alkuperän.
Paras selitys oli havaintovirhe: kuuta ei ole olemassa."
Yksi tapa testata teoriaa on tarkas- tella, miten ennusteet toteutuvat.
"Jos tähtiä ei olisi..." "Ei pitäisi olla galakseja eikä galaksijoukkoja..."
"Aurinkokuntaa ei pitäisi olla lainkaan." "Kuuta ei pitäisi olla."
Oppikirjoissa väitetään, että kaikki voidaan selittää.
Mitä he voivat selittää?
Se kaikki toimii heidän naturalistisia selityksiä vastaan.
Perusluonnonlait sanovat, ettei se toimi.
Verrataanpa teorioita.
Kreationistit ennustavat rappeutumista ja ränsistymistä, -
kuten 1. Moos. kirjassa sanotaan: -
rappeutuminen ja ränsistyminen ovat seurausta synnistä.
Tarkastellaan sitä näkyvää todellisuutta vastaan: sitä näemme.
Evoluutioteorian mukaan suuntaus on ylöspäin.
Heillä on paljon uskoa. Mikrosiruista aivoihin kaikki kehittyy, -
mutta mitä näemme ympäröivässä maailmassa?
Mikä on oma kokemuksesi taloista, autoista ja kehosta?
Onko suuntaus ylös- vai alaspäin? Tiedämme, kumpaa se on.
Kun tarkastellaan menneisyyttä, asiat olivat paljon suurempia -
ja nyt suuntaus on alaspäin, mitä he eivät halua myöntää.
Se on kuitenkin ilmiselvää.
Maailmankaikkeudessa kaikki menee alaspäin -
tähdistä planeettojen pintoihin, komeettoihin, -
planetaariseen sumuun, tähtien kuolemiseen, galakseihin ja kaikkeen.
Se ei ole sitä, mitä ennusteet kertovat.
Ole rehellinen.
Kumpi teoria selittää parhaiten näkemämme todistusaineiston?
Se ei ole vaikea kysymys, jos vastaaja on rehellinen.
Mietitäänpä tämän seurauksia.
Pohditaan asiaa, jota Isaac Asimov piti todellisena ongelmana: -
"Kaikki tunnetut muutokset kasvattavat entropiaa, -
epäjärjestystä, satunnaisuutta ja rapistumista.
Silti maailmankaikkeus oli kerran asemassa, josta se voi rappeutua."
Kaikki, mitä näemme, todistaa, että suuntaus on alaspäin.
Miten se pääsi ylös?
Sen piti joskus olla ylhäällä, jotta voidaan tulla alaspäin.
Luonnollinen prosessi ei tue suutausta ylöspäin vaan suuntausta alaspäin.
"Miten se pääsi siihen asemaan?"
Termodynamiikan toisen lain mukaan -
näkyvän luonnollisen prosessin lisäksi täytyi olla jotakin muuta, -
jotta näkyvä todellisuus voitaisiin selittää.
Ateisti H. J. Lipson kirjoittaa Physics Bulletin -lehdessä: -
"Minusta meidän pitäisi mennä vielä pidemmälle ja myöntää, -
että ainoa hyväksytty selitys on luominen.
Tiedän, että se on fyysikoille, myös minulle, kauhistus, -
mutta meidän ei pidä hylätä teoriaa siksi, ettemme pidä siitä, -
jos empiiriset todisteet tukevat sitä."
Tämä ei ole pyhäkoulun oppia. Nämä ovat tieteen lakeja, -
jotka hallitsevat maailmankaikkeutta.
Niiden mukaan luonnollinen selitys ei ole pätevä.
Sen mukaan ei voi selittää mitään maailmankaikkeudessa eikä Maassa.
Empiirinen todistusaineisto puoltaa selvästi kreationismia.
Tahdon lopettaa kahden hyvin urhean miehen väittämään.
He ovat kreationisteja. He ovat kirjoittaneet oppikirjan, -
jota käytetään kaikilla termodyna- miikan peruskursseilla yliopistoissa.
Se on käytössä Texasin kaikissa yliopistoissa, -
niin pitkälle kuin olen pystynyt asian todentamaan eli suurimmassa osassa.
Minulle sanotaan: "Ehkä olet pinttynyt teologi ja arkeologi.
Mitä tiedät termodynamiikasta?" En ehkä tiedä paljon, mutta he tietävät.
He kirjoittivat kirjan. "Meille termodynamiikan toinen laki -
on kuvaus Luojan aikaisemmasta ja jatkuvasta työstä."
Luonnollisesti sitä ei saa ylös, josta sen voisi sitten nähdä rappeutuvan, -
kuten nyt näemme.
Toisen lain mukaan luonnonlaki ei pysty kumoamaan rappeutumista.
Tarvitaan jotakin muuta kuin pelkkä luonnollinen prosessi, -
jotta voitaisiin selittää näkemämme suuntaus alaspäin.
"Luojalla on vastaus meidän ja maailmankaikkeuden tulevaisuuteen."
Suunta on kohti tuhoa. Luonnonlait todistavat siitä.
Nämä kaverit tietävät, mistä puhuvat.
Se on voimallinen todiste. Sen pitäisi olla selvä niille, jotka haluavat nähdä.
Suomennos: Marianne Tenetz