LUOMINEN?
EVOLUUTIO? DINOSAURUKSET
ALUSSA...
ALKUPERÄ, KASVIT, ELÄIMET, IHMISET
SUUNNITELTUJAKO?
VEDENPAISUMUS, FOSSIILIT, SEDIMENTTIKIVI
HAVAINNOT, TODISTUSAINEISTO, JÄRKI, TOSIASIAT
TIETEEN LAIT, OSA 1. FIL. TOHT. DON PATTON OPETTAA.
Tänä iltana puhumme tieteen laeista.
Luominen vastaan evoluutio -kiistaan liittyy selviä johtopäätelmiä -
jo siksikin, että maailmankaikkeu- dessa on voimassa luonnonlakeja.
On lakeja, jotka voimme todeta tieteellisin kokein ja nähdä.
Koemme niitä täällä Texasissa. Ne toimivat samalla tavalla Kiinassa -
ja tietääksemme koko maailmankaikkeudessa.
Pidän tieteen kulta-aikana sitä, kun sir Isaac Newton, Kepler -
ja heidän kaltaisensa tutkivat ja opettivat tiedettä.
He tekivät uskomattomia löytöjä ja kehitystä.
He uskoivat, että tieteen lait ovat peräisin Jumalalta -
ja että he ajattelevat Jumalan ajatuksia Hänen perässään.
Se vaivaa monia nykypäivänä. On toki tutkijoita, jotka yhä ajattelevat niin.
Ihmisillä, kuten James Shealla, on vaikeuksia sulattaa käsitys.
Hän on Journal of Geological Education -lehden päätoimittaja.
Hän sanoo: "Käsitys on vanhentunut..."
Hän pitää luonnonlakeja vanhan- aikaisina ja menneisyyden jäänteinä.
"Ne ovat peräisin ajalta, jolloin Kaikkivaltiaan ajateltiin asettaneen -
luonnonlait ja määränneen luonnon noudattamaan niitä."
Sitten tämä tiedemies sanoo: -
"Tieteenfilosofian kannalta on sääli, että alettiin käyttää sanaa 'laki'."
Minua hämmästyttää, että joku tiede- miehenä itseään pitävä ajattelee niin.
Tosiasiassa tiede syntyi käsityksestä, -
että uskottiin lakeihin, jotka voisimme löytää.
Oli Luojan asettamia lakeja, joita voisimme toistaa ja todentaa.
Voisimme oppia tuntemaan ne toistamisen kautta.
Ennen sitä oli vain taikuutta, demoneja ja mysteerejä.
Asioita ei voinut toistaa eikä selittää.
Kun ymmärrettiin, että oli maailman- kaikkeutta hallitsevia lakeja, -
joita voitiin tutkia, löytää ja toistaa, tiede tuli mahdolliseksi.
Siitä tiede syntyi.
Shea haluaa kumota sen johtopäätelmien takia: -
jos on olemassa tieteen laki, on ehkä oltava myös lain antaja.
Se ei sovi hänen filosofiaansa.
Albert Einsteinia pidetään yhtenä tieteen suurmiehenä.
Hän uskoi, että on olemassa lakeja -
ja ettei ollut sääli ajatella niitä lakeina.
Tässä hän puhuu termodynamiikasta.
Puhumme siitä myöhemmin tänään. Älä anna sanan säikäyttää.
Tiedät, mitä se tarkoittaa, vaikket puhu termodynamiikasta.
Hän sanoi: "Se on kattavista fysikaalisista teorioista ainoa, -
jota ei koskaan tulla kumoamaan."
Ne ovat lakeja, joihin voimme luottaa.
Puhuimme lain ja tieteellisen todistelun ehdoista.
Tämä sopii täydellisesti kaikkiin ehtoihin.
Termodynamiikan lakeja on monia.
Ensimmäinen laki on se, ettei mitään voi luoda tyhjästä.
Ette tienneet sitä. Tyhjästä ei synny mitään.
Sitä kutsutaan joskus säilymislaiksi.
Massa ja energia ovat vaihtokelpoisia, mutta niitä ei voi luoda eikä tuhota.
Voi polttaa jotakin, mutta se muuttaa muotoaan höyryksi ja savuksi.
Isaac Asimov oli hiljattain kuollut ateisti.
Joku on sanonut, että hän luultavasti kirjoitti enemmän kirjoja kuin luki.
Hän kirjoitti yli 600 kirjaa niin tieteis- kuin tiedekirjallisuutta.
Hän on alan johtohahmoja.
Hän sanoo: "Tämä laki on voimallisin ja perustavanlaatuisin yleistys, -
jonka tutkijat ovat koskaan pystyneet tekemään maailmankaikkeudesta."
Tähän meillä on siis hurjasti luottoa.
"Kukaan ei tiedä, miksi..."
On mielenkiintoista keskustella tiedemiesten kanssa, -
kun he alkavat miettiä, miksi energia ei häviä. He eivät voi murtaa lakia.
"Kukaan ei tiedä, miksi se säilyy.
Yli 125 vuoden huolellisten mittausten jälkeenkään -
tutkivat eivät ole kyenneet kumoa- maan energian häviämättömyyttä."
Sekin on yksi lain ehto.
"Se pätee tuttuun jokapäiväiseen ympäristöön, -
taivaisiin yläpuolella ja atomeihin sisäpuolella."
Se on laaja alue.
Joskus ihmiset sanovat: "Ei koske atomeja eikä avaruutta."
Ateistikin tunnustaa, että se koskee.
Tyhjästä ei synny mitään. Miten sitten jokin syntyi?
Tämänhetkisen naturalismikäsityksen mukaan -
kaikki syntyi nykyisten lakien tuloksena.
Voimallisin yleistys maailmankaikkeudesta sanoo, -
ettei tyhjästä synny mitään.
Toisesta laista tiedämme, ettei se ole ikuista vaan se rappeutuu.
Tämä on uniformisuuden periaate.
Selitämme kaiken näkemämme perusteella.
Se on teoria. Emme tiedä sitä varmaksi.
Asimov pohtii ristiriitaa: miten selittää olemassa olevat asiat, -
joista tiedämme, etteivät ne ole ikuisia, kun mikään ei synny tyhjästä?
Ellei ole yliluonnollista. Luonnonlait sanovat, ettei se toimi.
Asimov pohtii: "Ehkä olemattomuuden loputtomassa meressä..."
Aivan kuin siellä olisi jotakin.
"...muodostuu positiivisen ja negatiivi- sen energian samankokoisia pareja."
Hän on jo ajautunut pois olemattomuudesta.
"Evolutionaaristen muutosten jälkeen ne yhdistyvät jälleen ja katoavat.
Olemme yhdessä näistä olematto- muuksien välisissä aikakausikuplissa -
ja ihmettelemme sitä." Ja tämän pitäisi olla tiedettä.
Perustavanlaatuisin yleistys maailmankaikkeudesta sanoo, -
ettei se ole mahdollista.
Hän yrittää pitää kiinni uniformisuuden periaatteesta, -
jonka mukaan kaikki syntyi nykyisten lakien tuloksena.
Perusyleistyksen mukaan se ole mahdollista, häviämättömyyden laki.
Toinen laki aiheuttaa vielä edellistäkin enemmän kiistoja -
luonnollisen alkuperän käsitteille.
Toisen lain mukaan asiat menevät alamäkeä.
Ette tienneet sitäkään.
Ymmärrämme sen hyvin. Sitä kutsutaan entropian kasvuksi.
Tiedemiehet tykkäävät sanoa asioita niin, että joutuu hieman miettimään.
Entropia on epäjärjestyksen määrä.
Sen mukaan järjestelmä rapistuu tai kuluu, -
ja sillä on taipumus mennä kohti epäjärjestystä.
Entropia on epäjärjestyksen määrä. Epäjärjestys kasvaa.
Se on nurinkurinen tapa ajatella sitä, mutta sellainen on käsite.
Asimov sanoo: "Toisen lain voisi esittää myös näin: -
'Maailmankaikkeudessa epäjärjestys kasvaa jatkuvasti.'
Siten voimme nähdä toisen lain kaikkialla ympärillämme.
Meidän on järjesteltävä huone.
Muuten se menee helposti ja nopeasti epäjärjestykseen.
Vaikka emme ikinä kävisi huoneessa, se tulee pölyiseksi ja ummehtuneeksi.
Talot, laitteet ja kehot rapistuvat helposti, ellei niitä hoideta."
Onko tämä uutta kenellekään? Ei.
Emme yleensä kutsu sitä termodynamiikan toiseksi laiksi.
Kun ajattelemme sitä tässä asiayhtey- dessä ja punnitsemme sitä tarkasti, -
huomaamme, ettei lakiin ole poikkeuksia. Se toimii aina näin.
Asimov jatkaa: "Riittää, että emme tee mitään, -
niin kaikki rapistuu, luhistuu, rikkoutuu ja kuluu, aivan itsekseen.
Tästä on kyse toisessa laissa."
Ostamme talon. Vuosien saatossa se muuttuu loistokkaammaksi.
Taloon kasvaa lisää huoneita, ja järjestys talossa kasvaa.
Ei. Käy juuri päinvastoin. Joskus käy näin.
Tämä on havainto, jos tarkkailee kyllin pitkään.
Alkuperän luonnollinen selitys sanoo, että asiat menevät toiseen suuntaan.
Dobzhanskyn määritelmän mukaan -
evoluutio on "suuntaava prosessi, joka antaa aihetta kasvulle."
Täysin päinvastainen käsitys.
"Cosmic Evolution" -kirjan alaotsikko on: "Monipuolisuuden kasvaminen".
Se on naturalistinen kuvaus. Kirjan kirjoitti Eric Chaisson Harvardista.
Kannessa sanotaan: "Alkuräjähdyk- sestä alkaneesta ajan nuolessa -
Chaisson kuvaa kosmista evoluutiota -
hiukkas- ja tähtijärjestelmissä sekä galaktisissa, planetaarisissa, -
kemiallisissa, biologisissa ja kulttuurisissa järjestelmissä.
Ajan mittaan kaikki järjestelmät -
tulevat monipuolisemmiksi ja järjestyneemmiksi."
Kaikki maailmankaikkeudessa menee ylöspäin.
Toinen laki, joka on todeksi havainnoitu, testattu ja todistettu, -
sanoo, että käy päinvastoin.
On teoria, jonka mukaan suunta on ylöspäin, -
ja laki, jonka mukaan suunta on alaspäin.
Ne ovat ristiriidassa keskenään. Kumpi voittaa?
Se on helppo kysymys, ellei ihmisen filosofia jyrää hänen tiedettään.
Tässä on siis ilmeinen ongelma, jonka jokainen voi nähdä.
Siihen tarjoutuu eräs akateemisessa maailmassa yleinen vastaus, -
jonka on määrä ratkaista ongelma.
Vastaus on se, että maapalloon vaikuttaa auringon energia.
Energia verhoaa maapallon.
Tällä lisäenergialla voi murtaa rapistumisen taipumuksen.
Tietysti voi saada asiat menemään ylämäkeä.
Veden saa juoksemaan ylämäkeä pumppujen ja energian avulla.
Tammenterhosta kasvaa tammi. Toki se aikanaan kuolee ja maatuu.
Se kylpee auringosta tulevassa energiassa.
Voi havaita, että se voittaa taipumuksen rappeutumiseen.
Niin kauan kuin on energiaa, lain voisi siis unohtaa.
Jotkut ajattelevat niin ja ovat opettaneetkin sitä. Se on hölynpölyä.
Ross (Harvard) sanoo "Chemical and Engineering News" -lehdessä: -
"Toisen lain sanotaan toimivan eristetyissä järjestelmissä..."
Niin se määritellään. Jotta yhtälö saadaan tasapainoon, -
kehitetään suljettu järjestelmä, jossa jokin ulkopuolinen vaikuttaa yhtälöön.
"Toinen laki pätee yhtä hyvin avoimiin järjestelmiin."
Vaikka aurinko paistaa, se ei tarkoita, ettemme vanhenisi ja rapistuisi.
Sama pätee taloihin.
Arnold Sommerfel kirjoittaa kirjassaan: -
"Paikallisesti syntynyt entropian määrä ei voi olla negatiivinen -
huolimatta siitä, onko järjestelmä suljettu vai avoin."
Entropian, epäjärjestyksen määrän, pitää olla positiivinen.
Epäjärjestys siis kasvaa.
George Gaylord Simpson Harvardista sanoo maalaisjärjellä: -
"Yksinkertainen energian käyttö -
ei riitä kehittämään ja ylläpitämään järjestystä."
Jos haluaa kehittää ja ylläpitää järjestystä -
ja saada jonkin menemään ylämäkeä, tarvitaan energiaa.
Energia ei kuitenkaan yksinään riitä.
"Härkä posliinikaupassa tekee työtä, -
mutta se ei luo eikä ylläpidä järjestystä."
Käykö tämä järkeen?
"Tarvitaan yksityiskohtaista työtä. Siinä täytyy noudattaa ohjeita.
Se vaatii tietoa siitä, miten edetään."
Rappeutumisen voittamiseen tarvitaan energiaa, -
mutta tarvitaan myös tietoa ja tiettyä nimenomaista energiaa, -
joka määrittää, miten asiat etenevät.
Se on hyvin ilmeistä, kun katsoo yksinkertaista solua.
Siitä me puhumme alkuperään viitaten.
Carl Sagan, joka ei suhtaudu ystävällisesti kreationisteihin, sanoo:-
"Yksinkertaisen solun informaatio- sisältö on arviolta biljoona bittiä.
Se vastaa sataa miljoonaa sivua Encyclopædia Britannicasta."
Se on paljon tietoa. Mistä se tuli?
Se ei tullut auringon energiasta, joka paistoi maahan.
Se ei tuota sataa miljoonaa sivua informaatiota.
Informaatio itse, kuten fyysiset järjestelmät, rappeutuu.
Kaikki tuntemamme muutos menee alaspäin.
Suunnan voi kääntää ylöspäin lisätiedolla, -
joka ujutetaan järjestelmään energian avulla. Molempia tarvitaan, -
sekä energiaa että informaatiota.
Sitä voidaan havainnollistaa mutaatioilla. Ironista kyllä, -
juuri niiden pitäisi selittää evoluution ylöspäin suuntautuva prosessi.
Itse asiassa se on informaation vähenemistä.
Kun solu kahdentuu, tapahtuu virhe, -
ja sadasta miljoonasta sivullisesta informaatiota osa ei kahdennu täysin.
Esimerkkinä on sokkosalamantereihin kuuluva Eurycea rathbuni.
Silmättömyys ei haittaa sitä, koska luolissa se ei näe mitään muutenkaan.
Tämä mutaatio ei ole kehitystä ylöspäin.
Se on rappeutumista ja informaation menettämistä.
Todistin oppikirjakomitean edessä Austinissa pari vuotta sitten.
Mukana oli myös Texasin yliopiston biologian osaston johtaja tri Bishop.
Tri Bishopilta pyydettiin evoluutiosta esimerkkiä, -
jonka voisimme nähdä ja joka voisi todistaa evoluutiosta.
Hän mainitsi texasinsokkosalamanterin.
"Se on sopeutunut ympäristöönsä. Se on kehittynyt sen mukaisesti."
Komitea kysyi minun mielipidettäni.
Sanoin: "Eläin on toki muuttunut, mutta se on menettänyt silmänsä."
Silmässä on valtava määrä geneettistä informaatiota.
Eläin menetti sen. Se on rappeutumista, ei kehitystä.
Jos sille kehittyy ajovalot, sitten se kehittyy.
Yksi koululautakunnan jäsen kysyi: -
"Tri Bishop, onko parempaa esimerk- kiä kuin salamanteri, joka sokeutui?"
Tri Bishop suuttui, nousi ja lähti tiehensä.
Kaikki heidän esittämänsä muutokset ovat tällaisia, rappeutuneita.
He sanovat: "Se sopeutui." Kyllä vain.
Se on rappeutumista. Mutaatiot vähentävät informaatiota.
Richard Dawkinsilta kysyttiin tästä pulmasta: -
"Tiedättekö yhtäkään muutosta, jossa informaatio ei vähenisi?"
Esimerkki toisesta laista. Kysyttiin nimenomaan informaatiosta.
Haluatteko tietää, mitä hän vastasi?
"Mainitkaa esimerkki mutaatiosta tai evolutionaarisesta muutoksesta, -
joka kasvattaa informaatiota."
Sen sijaan, että kerron hänen vastauksensa, saatte kuunnella sen.
Haastattelija esittää kysymyksen.
Professori Dawkins, mainitkaa esimerkki geneettisestä mutaatiosta -
tai evolutionaarisesta prosessista, joka lisäisi genomin informaatiota.
On olemassa yleinen virhekäsitys evoluutiosta.
Sen mukaan kalasta tuli matelija ja matelijasta nisäkäs -
ja meidän pitäisi pystyä näkemään esimuotoja ympärillämme.
Meidän pitäisi pystyä näkemään kalan ja matelijan välimuoto.
Pitäisi nähdä, miten kala on muuttumassa matelijaksi.
Se ei ole niin. Kala on moderni eläinlaji, yhtä moderni kuin ihminen.
Kalat polveutuvat esimuodoista, joista ihminenkin polveutuu.
Yli kolme miljoonaa vuotta sitten eli modernin kalan ja ihmisen esimuoto.
Jos olisit ollut läsnä silloin, olisit voinut nähdä ensimmäiset vaiheet, -
miten kala siirtyi kuivalle maalle ja muuttui sammakon kaltaiseksi.
Se oli kauan aikaa sitten. Ei voi olettaa, että sitä näkee nykyään.
Eikö olekin nerokasta?
Olipa hyvä esimerkki jostakin, mikä lisää informaatiota.
Takaan, että hän toivoo voivansa osata vastata paremmin.
Dawkins ja Carl Sagan ovat olleet luomassa SETI-ohjelmaa USA:ssa.
SETI kuvastaa ongelmaa hyvin.
Kulutetaan miljardeja dollareita, kun etsitään taivaalta jotakin. Mitä?
Jonkinlaista informaatiota.
Pistettä ja viivaa, jotka osoittaisivat, että avaruudessa on älyllistä elämää.
Jos havaitsisimme informaatiota, se osoittaisi älyllisestä elämästä.
Sitä ei ole löydetty. Yhä etsitään.
Miksemme katso mikroskoopilla, kuten monet ovat katsoneetkin, -
ja tunnista, mitä näemme? Saganin mukaan -
siellä on sata miljoonaa sivua Encyclopædia Britannicaa.
Se on paljon enemmän kuin muutama piste ja viiva.
Rannalla nähty teksti "Joni rakastaa Maria" sisältää kyllin informaatiota -
todistamaan älykkäästä elämästä, -
mutta sata miljoonaa sivua informaatiota muka syntyi sattumalta.
Muutama piste ja viiva todistaisi sitten älyllisestä elämästä. Käykö järkeen?
Se osoittaa, miten voimakasta on asenteellisuus -
kaikkea muuta paitsi alkuperän luonnollista selitystä vastaan.
Kun puhutaan rappeutumisen laista, termodynamiikan toisesta laista, -
joka hallitsee maailmankaikkeudessa, viitataan avoimeen järjestelmään.
Auringon energiaa kyllä tarvitaan rappeutumisen estämiseen, -
mutta se ei yksinään riitä. Tarvitaan myös informaatiota.
Yksinkertaisimmassa solussakin -
selitystä kaipaa sata miljoonaa sivua informaatiota.
Osavastaus on energia. Missä on vastauksen toinen osa?
Mistä informaatio tuli?
Olen kysynyt sitä yliopistoissa kautta maan yhä uudelleen.
Tiedättekö, mitä he sanovat?
Kuulitte juuri vastauksen. Heillä ei ole vastausta.
On auringon energia, mutta se ei ole vastaus yksinään.
Se ei yksinään riitä.
Näemme tämän maailmassa ympärillämme.
Näemme todisteita rappeutumisesta kaikkialla, minne katsomme.
Yksi evolutionistit varmasti yllättävä paikka on menneisyys.
Puhumme siitä myöhemmin lisää, kun käsittelemme fossiileja.
Kyseessä on rappeutuva prosessi. Kirjojen kuvissa esitetään, -
että ihmisten ja hevosten koot olisivat suurentuneet.
Fossiililöydöt eivät tue sitä.
Jopa Steven Gould tunnustaa sen: -
"Anatominen monimuotoisuus..." Anatomian kaikki eri muodot.
"...oli runsainta heti monisoluisten eläinten monipuolistumisen jälkeen."
Kun se alkoi, se oli siis monipuolisempaa kuin nyt.
"Elämän myöhempi historia eteni karsimisen, ei laajenemisen, kautta."
Suuntaus on alaspäin.
Se oli suurempaa menneisyydessä, ja me olemme rappeutuneet.
Olette lukeneet sen oppikirjoista, ettekö olekin? Enpä usko.
Geologian oppikirjassa tunnustetaan: -
"Nisäkäslajeja oli enemmän. Yksilöt olivat kooltaan suurempia -
ja ne olivat monimuotoisempia plioseenikaudella kuin myöhemmin."
Samanlaisia ilmentymiä löytää kaikista kausista.
Tarkastellaan muutamia esimerkkejä, jotka auttavat havainnollistamaan tätä.
Leakeyn pitäisi olla evoluution ikoneja.
Jos näit "Sumuisten vuorten gorillat" -elokuvan, hän oli evoluution sankari.
Tosiasiassa hän ei ollut sankari. Puhumme siitä myöhemmin.
Time-lehti kirjoitti: "Leakey tutki solaa vuodesta 1931.
Hän löysi sian luita. Sika oli yhtä suuri kuin virtahepo."
Oletteko nähnyt sellaisia sikoja?
"... 1,8-metrisen lampaan, 3,7-metrisen linnun -
ja 'pähkinänsärkijäihmisen' yläosaltaan tasaisen kallon."
Itse ajattelen, että se oli iso apina. Virtahevon kokoinen sika.
Sillä pärjäisi hyvin pekonialalla. Tässä kuva Dakota School of Minesista.
Sika on oikealla, fossiilisika.
Jos siat olivat näin suuria, miten suuria olivat virtahevot?
Tässä on yksi Intiasta. 6,1 metriä korkea.
Time-lehti esitteli Louis Leakeyn löytöjä.
Afrikasta löytyi pässin fossiili. Taustalla näkyy nykylammas.
Näette, mitä tapahtuu. Suuntaus on alaspäin.
Ihminen on vuosien saatossa kasvanut kooltaan.
Viimeksi kuluneen 50 vuoden aikana kasvu on ollut huomattavaa.
Biologeista suurin osa sanoo sen johtuvan siitä, -
että ravintotietämys ja ravinto ovat parantuneet ja lisääntyneet.
Se ei ole sellaista kasvua, jolla voisi selittää evoluutiota.
Alle sadan vuoden aikana kasvua on tullut keskimäärin noin 15 senttiä.
Jos sadassa vuodessa kasvua on 15 cm, 200 vuodessa sitä on 30 cm.
400 vuodessa kasvua on 60 cm.
Pari tuhatta vuotta sitten olisimme olleet alle nolla senttimetriä pitkiä.
Tällainen kasvu on liian nopeaa ollakseen selitys.
Fossiililöydöissä on todisteita suurista ihmisistä. Sitä ei useinkaan kerrota.
Tämä on Leakeyn pojan, Richardin, löytämä "Turkanapoika".
Hän oli 165 senttimetriä pitkä. Kiintoisaa on, että hän oli 9-vuotias.
Ikä todettiin hampaista.
Täällä on luultavasti 9-vuotiaita, mutta epäilen, etteivät he ole 163-senttisiä.
Cro-Magnonin ihmisen keskikoko oli 195 senttimetriä.
Italiasta löytyi pari vuotta sitten kaksi fossiilia, pituus yli 240 cm.
Ne olivat isoja muinaisina aikoina. Eivät kaikki, mutta monet.
Löysimme Lubbockin läheltä Texasista aasin fossiilin.
Sen säkäkorkeus oli 270 senttimetriä.
Se sotkee hevoskuvat.
Se ei sovi kuvaan, joten se jätetään pois.
Samalta alueelta löytyi biisoni, jonka sarvien leveys oli 370 cm.
Sen kyhmy oli 340 cm:n korkeudella. Onko näkynyt sellaisia biisoneita? Ei.
Sellaisia ne olivat fossiililöydöissä.
Etualalla näkyy normaalinkokoinen vyötiäinen.
Kuva on geologian oppikirjasta.
Kirjoituksen mukaan fossiili oli 9 kertaa suurempi kuin nykyvyötiäiset.
Hevosen ja ihmisen kehitystä esittävien kuvien tarkoitus -
on luoda illuusio siitä, että kaikki suurenee.
Teille valehdellaan.
Jokainen paleontologi tietää, että totuus on päinvastainen.
Menen ensi viikolla Houstoniin -
Selkärankaisten paleontologiaseuran vuosikokoukseen.
Joitakin vuosia sitten seura puhui löytämästään vyötiäisestä.
Sitä kuvailtiin norsun kokoiseksi.
BBC julkaisi aiheesta uutisen vuonna 2004.
Nykynorsut ovat suuria.
"Kivikautinen norsu oli kaksi kertaa niin suuri kuin afrikannorsu nykyään.
Löytyi myös muiden suurikokoisten eläinten luita.
Kuvassa on norsujen valtavat syöksyhampaat.
Ne olivat kaksi kertaa suurempia kuin nykynorsut.
Tässä on kilpikonnan fossiili.
Se näyttää samalta kuin kilpikonnat nykyään, mutta sen pituus oli 4,3 m.
Oletko nähnyt nelimetrisiä kilpikonnia?
210-senttinen koripalloilija näyttää kääpiöltä.
Big Bendistä Texasista löytyi iso krokotiilin fossiili.
Etualalla nykykrokotiili.
National Geographic -lehden erikoisnumerossa -
käsiteltiin isoja krokotiilien fossiileja.
Tämä on tyypillistä fossiileissa.
Keskellä näkyy leveydeltään 4,3-metrinen hain leuka.
Fossiili on ällistyttävä.
Tappajahai on kääpiö sen rinnalla.
Valkohai on isokokoinen hai.
Se ei ole mitään verrattuna hain fossiiliin.
Esittelyhuoneessamme on ison hain fossiilin hammas.
Meistä valtaosa tuntee majavan.
Niistä saattaa olla harmia, koska ne pureskelevat oksia.
Kuvittele, miten paljon harmia niistä olisi, jos ne olisivat kolmemetrisiä, -
kuten fossiililöydöissä. Kuva geologian oppikirjasta.
Tässä kuva Fieldin luonnonhistorial- lisesta museosta Chicagosta.
Kuvassa kolmemetrinen majava.
Science-lehti kertoi "todellisesta voimahiirestä", -
joka eli 8 miljoonaa vuotta sitten.
"Buffalon kokoiset jyrsijät vaelsivat Venezuelassa."
Science News -lehti antoi sille nimen "Rottazillaksi".
Onneksi niitä ei ole enää.
Vuonna 2005 Syyriasta löytyi kamelin jalka.
BBC:n mukaan kameli oli kaksi kertaa suurempi kuin nykykamelit.
Esimerkkejä tulee ja tulee.
Näin se oli.
Wikipediassa kuvaillaan "tuomion demonisorsaa".
2,5 metriä, 250 kilogrammaa, lihansyöjä.
Sellaista ei kukaan halua kintereilleen.
Se tuo mieleen elokuvakohtauksen.
Olen huolestunut.
Se herättäisi meissä huolta.
Tappajakengurut vaelsivat muinoin Australiassa.
Science News -lehden mukaan niiden hampaat pystyivät rikkomaan luita -
ja leikkaamaan lihaa. Ne olivat kooltaan valtavia.
Miksei oppikirjoissa kerrottu tästä? Koska se ei näytä evoluutiolta.
Se näyttää devoluutiolta. Niinpä se jätetään kertomatta.
Maalaiskiaiset... Nykyään laiskiaiset kasvavat puolitoistametrisiksi, -
mutta oppikirjan mukaan ne olivat kuusimetrisiä.
Olen nähnyt kaksi kertaa sitä suurempiakin.
Tämä on Utahin luonnonhistoriallisesta museosta.
Mittasin sen käden. Argentiinasta löytyi kaksi kertaa isompi käsi.
Eläin olisi siis ollut kaksi kertaa isompi kuin tämä.
Osmankäämiä löytyy usein fossiileista. Sitä esiintyy paljon Texasissa.
Texasissa ne saattavat kasvaa kolmemetrisiksi.
37 metriä ei ole tavaton fossiileissa.
Näetkö ihmisen kuvan alalaidassa?
Sellaisia ei näe enää nykyään, mutta ne ovat tavallisia fossiileissa.
Tässä on nykyajan käpypalmu.
Kuva on Dakota School of Minesista. Lantti auttaa arvioimaan kokoa.
Fossil Cycads -kirjan mukaan käpypalmut olivat melko kookkaita.
Japanista on löytynyt käpypalmu, jonka rungon halkaisija oli 1,2 metriä.
Nykyään ne kasvavat enintään 46 senttimetriä pitkiksi saniaisiksi.
Ötökät olivat isoja. Kaikki ötökät olivat isoja.
Niistä suurin osa on peräisin Pennsylvania-kaudelta, -
koska silloin suot olivat yleisiä. Suollahan elää paljon hyönteisiä.
Huomaa: ei vain muutamia tai joitakin, vaan kaikki olivat isompia.
Tämä on kaunis sudenkorennon fossiili.
Sen siipienväli oli 69 senttimetriä. Näettekö, mihin tähtään?
Esimerkkejä on lisää ja lisää.
Kaivauksiltani löytyi torakka Oblongin läheltä Illinoisista.
Sen pituus oli 46 senttimetriä. Vaimo ei antanut tuoda sitä meille kotiin.
"Se on vain kivi." - "Ei. Se on torakka."
Fossiilit todistavat, että eläimet ja kasvit olivat suuria.
Seismosaurus saattoi olla jopa 46 metriä pitkä.
"Ison niskan" heimosta on jäänyt yksi edustaja, -
joka elää yhä. Se on selviytynyt tähän päivään asti tästä eläinryhmästä.
Ehkäpä ihmiset tappoivat muut sukupuuttoon. He tajusivat sen, -
mitä näemme Jurassic Parkista: on parempi, jos niitä ei ole.
Ainoa edustaja on tuatara Uudesta-Seelannista.
Se kuuluu samaan heimoon. Se on pituudeltaan noin 20 senttimetriä.
Ei ole juurikaan kehittynyt.
Näemme maailmassa ympärillämme, -
että prosessi ei suuntaudu ylöspäin vaan alaspäin kaikkialla, -
myös fossiileissa.
Johtuuko eläinten rappeutuminen termodynamiikan toisesta laista?
En ehkä voi todistaa sitä, mutta siihen se vahvasti viittaa.
Kaikki muu rappeutuu. Fossiilit viittaavat siihen.
Ainakin se antaa tilaisuuden taistella -
hevoskuvilla ja ihmisen kehitystä esit- tävillä kuvilla luotua valhetta vastaan,
kun jätetään pois 2,7-metrinen aasi, Turkanapoika ja kaikki fossiilit, -
jotka olivat menneisyydessä isompia. Suuntaus on alaspäin.
Suomennos: Marianne Tenetz