JAG DRÖMMER OM FRIHET
KEYMEDIA INTERVJUAR ISIK ABLA
Jag föddes och växte upp i Turkiet.
Jag fostrades i ett fromt muslimskt hem i Istanbul.
Jag studerade Koranen och var from muslim, mer radikal än mina föräldrar.
Min far var en kvinnotjusare och min mor var deprimerad.
Hon var beroende av anti-depressiva läkemedel och sömnmedicin.
Ibland fick hon nervösa sammanbrott och blev fysiskt våldsam mot mig.
Jag vände mig till Allah.
Han var den ende guden jag kände till.
Jag sökte hjälp, ett under för min familj.
Jag lärde mig allt mer om Koranen.
Jag började fasta när jag var sju år gammal, under månaden ramadan.
Jag började be fem gånger per dag.
Men jag hade ändå ingen personlig relation med Gud.
- Ett hurudant land var Turkiet under din barndom?
Turkiet är ett muslimskt land där 98% av befolkningen är muslimer.
Det var muslimskt också då, men nu håller det på att bli mer islamskt -
än tidigare. Där finns både sekulära och radikala muslimer.
I min familj fanns både radikala muslimer -
och sekulära muslimer som inte utövade islam.
På grund av svårigheterna och misshandeln i min barndom -
ville jag veta om min skapare.
Jag tänkte att om jag får reda på saker om honom och får en relation -
till honom kan han hjälpa mig. Jag visste att vi behövde Guds hjälp.
"Jag kände att jag var fångad och kunde inte förstå vad som hände mig."
Hurudan var relationen till din mor?
Min mor var mycket kontrollerande. När människor inte har kontroll -
över andra situationer i livet, vänder de sig till dem de kan kontrollera.
Jag blev ett mål, ett offer.
Jag var liten och hade inget att säga till om.
När du som barn hela tiden utsätts för misshandel -
så kan du inte hantera det. Du bara försöker överleva, bara lever det.
Det stiger senare upp till ytan.
Senare började jag hata mina föräldrar, min mor och min far.
Min far för att han var otrogen, min mor för att hon saknade hopp.
Hon kunde inget åt situationen. Hon bara lät det gå ut över mig.
Hon misshandlade mig i stället för att göra något åt situationen.
Jag kände mig fången. Utan att förstå eller kunna artikulera vad jag kände.
Relationen till mina föräldrar var inte bra på länge.
- Hur behandlade din far dig när du var barn?
- Min far skötte sitt. Han var en mycket framgångsrik man, affärsman.
Det gav honom maktkänsla så att han kände att han klarade vad som helst.
Han hade rätt att göra vad han ville.
Jag hatade honom för att han var kvinnotjusare.
Om min mor bjöd in en väninna på besök -
så det första jag som barn kände i mitt hjärta var -
frågan om min far skulle gilla henne. Den rädslan växte jag upp med.
Rädslan att min far skulle notera den person som jag noterade -
och om hon är hans typ. Jag var tvungen att växa upp snabbt -
för att jag tänkte på dessa saker. Jag tömde min mors piller.
Depressionsmedicinen kom i kapslar och varje gång hon köpte dem -
tömde jag dem medan hon sov.
Det gjorde jag under fem år. Du kan tänka dig ansvarskänslan -
för en 7-8 åring som genomgår det.
- Hurudana var dina barndomsdrömmar?
- Det är en stor fråga, jag gillar den. Jag ville förändra världen.
Det var en stor dröm.
Jag ville inte att någon kvinna skulle genomleva det min mor gjorde.
Min barndomsdröm var att bli fullständigt självständig från män -
och deras misshandel eller behandling av kvinnor.
Jag hade dessa drömmar, men min största dröm var -
som titeln till min bok - jag drömde om frihet.
Redan när jag var 6-7 år gammal sa jag till mig själv -
att en dag är jag ut ur detta hus och i frihet.
Hur började du kämpa dig fram till denna frihet?
Jag valde en egen väg som inte fungerade.
Jag kan berätta om den. Vi vet alla hur man överlever på eget sätt.
Jag tror var och en naturligt utvecklar -
en personlighet eller ett beteende för att överleva en situation.
Det är inte nödvändigtvis det bästa sättet, utan bara vårt eget sätt.
Mitt sätt var att ta reda på med om Gud, som för mig var Allah i Koranen.
Jag läste på och fann mitt värde i studierna.
Jag läste inte bara Koranen utan allt jag kom över, en riktig bokmal.
Jag ville studera, för ju mer jag gjorde det, desto mäktigare kände jag mig.
Ju mer jag kunde, desto mer respekt fick jag av andra. Men om jag så -
läste Koranen eller annat, kunde jag inte förändra omständigheterna.
"Ofta misshandlade han mig, sparkade mig på golvet och spottade."
- Du blev utexaminerad och fick betyg, vad hände sedan?
- Jag gick i gymnasiet när jag var 16 och utexaminerades när jag var 19.
Sedan gick jag vidare och läste islamsk litteratur på högskolan.
Var jag än var sa jag åt alla att de ska öppna Koranen -
och jag ska förklara allt som står där. Men det var alltid i min egen vishet.
Så träffade jag min make -
som hade en radikal muslimsk bakgrund.
Familjen var mycket radikal.
- På vilket sätt? Kan du förklara vad det betyder att vara radikal muslim?
- Jag ska förklara lite terminologi för det finns missförstånd.
När jag säger "radikal muslim" menar jag en god muslim -
som lever enligt Koranens order.
När jag säger "god muslim" är det ur västerländsk synvinkel.
De är inga egentliga muslimer, de utövar inte sin religion.
Radikala muslimer är egentligen goda muslimer.
Jag talar inte om vad jag tror eller om rätt och fel -
utan om terminologin som förstås fel.
När man talar om "fredliga muslimer" är det inga egentliga muslimer, -
det är sådana som inte utövar sin religion. De som utövar är radikala.
Då är du en "god" och lydig muslim. Min man kom alltså från en familj -
som var redo att ge allt för Allah. De utövade varje aspekt av islam.
Han växte upp i den miljön.
Han trodde på det. Senare började vi tillsammans stöda jihad.
Vi gifte oss medan jag var tonåring.
Jag ville bort hemifrån och trodde det innebar frihet för mig.
Gjorde det? - Det gjorde det inte.
Jag kom i en annan typ av fångenskap.
Ibland flyr vi en situation för att sedan finna oss i en annan situation.
Det var inte frihet. Han började slå mig var och varannan dag.
Ofta hade jag blåmärken, blev sparkad på golvet, spottad på.
Han sa förfärliga saker som gjorde mer illa än den fysiska misshandeln.
Jag blev deprimerad och hade ingen självkänsla.
Ingen självrespekt. Jag trodde att jag inte längre ens kunde drömma.
Jag miste mina drömmar.
- Du bodde i Turkiet? - Då bodde jag i Turkiet, ja.
- Du jobbade också samtidigt?
- Ja. Det var en sak att jag började jobba och klättra på karriärstegen.
Jag var högt utbildad och flitig.
Andra kom kl.9 till jobbet, medan jag gick dit redan kl.6.
Jag ville bevisa att jag kan, eftersom min far kallat mig idiot, korkad.
Jag ville alltid bevisa att jag inte var dum.
Jag jobbade hårt, det var också en flykt från hemmet.
Det medförde också stor ekonomisk välfärd -
för mig och min dåvarande make. Det gav mig en slags självsäkerhet.
Ändå var jag fortfarande en misshandlad muslimsk kvinna -
med mindrevärdeskomplex som trodde jag var sämre än män.
Jobbet började ta mig till Europa.
Det var ett stort företag och jag satt på en av de högsta posterna.
Jag började resa mycket till Tyskland. Jag visste att det fanns turkar där.
Det öppnade mina ögon. Jag såg hur europeiska män -
behandlade kvinnor och hur det skilde sig från hur jag blev behandlad.
Utan att människor sa något, började själva bilden berätta -
att det var ett annorlunda liv. Jag började drömma om det livet.
Du kände dig inte lycklig under den tiden, jobbet tillfredsställde dig inte?
Kunde din gud Allah möta dina behov?
Inget gav mig det jag sökte. Vi söker alltid något som ersätter det.
Fram till dess att vi finner det sanna, skulle jag säga.
Det sanna är att Gud förvandlar allt, men det visste jag inte då.
Arbete, framgång, intellekt, kunskap, allt det hade jag, -
men jag hade inte frid, kärlek, glädje.
Det jag hade gav mig inget. Det gjorde inte religionen heller.
Jag var framgångsrik, men inuti var jag ännu samma -
misshandlade kvinna utan hopp. Inget hade förändrats.
Men vid den tiden blev misshandeln från min mans sida så intensiv -
att han la en kniv mot min hals och sa åt mig att hoppa från ett höghus.
Den kvällen beslöt jag fly för mitt liv.
- Och det gjorde du. Vart kom du? - Jag hade en vän som var jurist -
och hon hjälpte mig ta ut skilsmässa.
Jag studerade då handel och så fort jag fick min examen -
flydde jag för mitt liv till Amerika.
"Han sa att jag är vacker och intelligent.
Aldrig hade någon sagt så till mig."
Fann du glädje och frihet i Amerika?
- Nej. Vart du än far så är du där.
Du kan byta omgivning och många yttre saker, -
men om inte själva hjärtat förvandlas har det ingen betydelse -
vad du byter. Jag for till Amerika för frihetens skull.
Ändå var jag lika mycket fången som jag var i Turkiet.
Ingenting förändrades innan jag fann sanningen.
- Berätta. - Jag började be om en man.
Jag kunde inte tänka mig att vara utan man. När jag ser tillbaka tänker jag -
att det var galet, vad tänkte jag? Högt utbildad, chefspost, -
men trodde ändå att jag behövde en man att säga vad jag tar på mig -
och vad göra, vad äta.
Jag behövde någon som sa åt mig. Jag var beroende av ett förhållande.
Jag sökte acceptans av andra. Allt sådant gick jag genom.
Så träffade jag en man som var drogberoende, vilket jag inte visste.
Han sa att jag var vacker och intelligent.
Han sa sådant jag aldrig hört förut från någon. Det var min svaghet.
Han ville genast gifta sig. Han sa att om han hade en familj -
så skulle det hjälpa hans beroende och vända hans liv.
Också han sökte hjälp utifrån -
för att komma ifrån något som var djupt rotat i honom.
Vi gifte oss efter tre månader, vi fick ett barn, vår dotter är nu 17 år.
Men en annan typ av misär och depression började.
- Du försökte finna en utväg också ur den situationen.
Vartåt var du på väg?
Jag var då så desperat att jag trodde att inget kan förändras.
Jag trodde att misshandel var mitt öde.
Jag trodde att jag inte dög till någonting.
Många ser det här och jag vill påpeka att det är ett val att tro på lögner.
Ibland är det så att det vi säger till oss själva representerar vår tro.
Jag talade lögner till mig själv: Du duger inte till någonting, -
ditt liv kommer aldrig att förändras, det här är ditt öde, du är hopplös...
Jag talade lögner till mig själv och trodde på dem.
En kväll kom han hem, hög på droger.
Det var nyårsafton år 2000 och han skulle ta ut mig och vår dotter -
och min dåvarande svärmor på familjemiddag.
Han var så hög på droger, så på motorvägen började han köra -
kors och tvärs. Det blev gräl, jag ville inte att han skulle köra.
Han stannade och slängde ut mig ur bilen och körde iväg.
Min dotter grät och blev traumatiserad. Hon var bara 2,5 år.
Efter det talade hon inte alls på 1,5 år.
Jag gick längs motorvägen. Det var mörkt på vägen mellan Miami -
och Homestead, det är en mörk sträcka.
Bilar stannade för de trodde jag var prostituerad.
Jag började för första gången ropa åt Gud på mitt modersmål.
Som muslim bad jag alltid på arabiska.
Jag ropade varför, varför händer det här mig?
Varför hatar du mig så mycket? Hjälp mig! Jag skrek och grät.
Lite senare stannade en bil.
Jag bad att det skulle vara en kvinna för det var inte tryggt på området.
Jag var rädd att om det var en man skulle han döda, våldta eller råna mig.
Det var en kvinna. Hon öppnade fönstret och frågade -
vad som hänt. Jag sa att min man var hög på droger, vi grälade -
och han sparkade ut mig. Hon sa: "Kom, jag hjälper dig.
Jag kör dig vart du än vill, men nu ska jag på familjemiddag.
Du får följa med dit, sedan tänker vi ut hur jag kan hjälpa dig."
Jag såg på henne som om hon haft tre huvuden.
Jag var så van vid misshandel och att bli sårad -
att jag frågade varför hon skulle hjälpa mig?
Hon log och sa: "Vad skulle Jesus göra?
Gud sände mig för att plocka upp dig. Han har planer för dig. Hoppa in."
"Jag kände mig fullständigt miss- lyckad och att jag inte dög åt någon."
Var det första gången du hörde om Jesus? - Det var det antagligen.
Första gången någon talade om Jesus ansikte mot ansikte.
Hur inverkade det på ditt liv?
- Hon tog mig till familjemiddagen. Alla kramade om mig -
och mötte mig med kärlek. Jag grät så mycket den kvällen.
Men nu grät jag inte över det som hänt för en halvtimme sedan.
Jag grät för att kärleken jag kände var överväldigande.
Min mor kramade eller kysste mig aldrig innan jag var 32 år.
Alla överöste mig med kärlek och jag var inte van vid det.
Jag tog in på ett kristet kvinnohus -
och nästa dag hämtade jag min dotter och sökte skilsmässa.
Jag visste inte vad jag skulle tro. Jag trodde jag inte dög åt Allah -
eller någon annan, jag kände mig misslyckad.
Jag började arbeta på ett kristet företag.
De hade bibelstudier varje dag.
Du borde ha sett mig innan jag skulle in på bibelstudiet.
Jag gick bara för att min chef skulle vara nöjd.
Före sa jag till Allah att jag är muslim och förblir det, -
men att jag går med för att göra min chef nöjd.
Jag tänkte inte ha med kristendom att göra - tre gudar; Fader, Son, Ande.
Jag höll dem som feltroende och ville inte ha med kristendom att göra.
Men allt var annorlunda när jag kom till bibelstudiet.
Där var så mycket kärlek, frid och glädje i rummet.
- Berätta om dagen då du beslöt göra Jesus till din frälsare.
- Det började som en mycket mörk dag i mitt liv.
Jag kunde nog säga att det var den mörkaste dagen i mitt liv.
Ändå den viktigaste dagen i mitt liv. När jag vaknade ville jag dö.
Någon viskade att livet inte är värt att leva.
Livet är inte värt att leva. Jag beslöt att ta mitt liv.
Jag tog min dotter till dagvården, for till jobbet -
och började planera mitt självmord.
Jag sprang till toaletten och grät där.
Jag frågade Gud varför Han hatar mig, varför Han lämnat mig?
Varför har du lämnat mig? Jag hörde inget svar.
Jag plågades så och var förtvivlad -
så jag tvättade ansiktet och gick tillbaka till mitt rum.
Min chef ringde och kallade på mig. Han ville tala med mig.
Jag trodde jag skulle bli sparkad. Kanske hade han hört om att jag -
brukade gå till toaletten och gråta.
Han bad mig komma in och stänga dörren så vi kunde prata.
"Jag vet att det här låter galet, jag har aldrig gjort så förut", sa han.
"Men min Herre Jesus talade just och sa vad du tänkt göra.
Han ville att jag skulle säga att du inte är förkastad eller övergiven.
Han älskar dig så mycket att Han dog på korset för dig.
När du som liten flicka blev misshandlad och utnyttjad -
var Han vid din sida. Han bad att du en dag skulle vända dig till Honom.
Nu vill Han att jag frågar dig: -
Tar du emot Honom som din Herre och Frälsare?"
Jag tvekade inte en sekund. Jag föll med ansiktet mot golvet och grät.
Jag sa ja till Jesus. Jag bjöd in Honom i mitt hjärta och i mitt liv.
"Äntligen var jag fri!"
- Den dagen var både liv och död. - Ja.
Jag måste fatta ett beslut. Livet är fullt av beslut.
Jag fattade ett beslut som inte bara förändrade nuet, utan evigheten.
Stunden när jag tog emot Jesus Kristus som Herre och Frälsare -
och erkände att Han dött på korset för mig, förstod jag inte treenigheten, -
eller hela evangeliet. Men jag visste att Han var verklig.
Jag visste att Hans kärlek är verklig. Genom en man sträckte Han sig -
mot mig och ville förändra mitt liv. Min självmordsbenägenhet förvandlades -
på en sekund genom beröring från Jesus Kristus och jag fylldes av glädje.
Från självmordsbeslutet till glädje så att jag ville springa ut på gatan -
och kyssa alla! Jag visste att det var något övernaturligt som hänt.
Jag menar det, det var Guds övernaturliga beröring.
Det hade jag sökt hela livet och nu kände jag frihet.
Äntligen, jag visste att jag var fri.
Efter det kallade Gud dig -
för Han hade en speciell plan för dig.
Jag började gå i kyrkan -
och tog med min dotter. Hennes mun öppnades igen, det var ett under.
Hon började tala för första gången på flera år.
Jag började vittna om att Jesus förvandlat mitt liv.
En dag träffade jag pastorn i min kyrka och jag sa -
att jag vill tjäna Jesus. Jag vill städa toaletterna, ta ut skräp, -
och sådant som ingen annan vill göra. Han log och sa -
att jag skulle vittna påföljande söndag.
Okej, sa jag, och sprang hem och kollade i en ordbok vad jag lovat.
Om du tycker jag har en accent nu... Du skulle ha hört mig för 14 år sedan!
Jag var alldeles förvånad över att jag skulle tala!
Jag hade så låga tankar om mig själv.
Jag tänkte Gud skulle använda mig bara för små saker, inte stora.
Jag var lydig, talade och gav mitt vittnesbörd.
Det var en kamp, jag skakade, men det gjorde stort intryck på människor.
Så inleddes min tjänst som talare, när jag bara var tre månader gammal -
i Herren. Jag kände inte Skriften, förstod inte Bibeln.
Men jag började läsa, läsa, läsa. Jag gick i Bibelskola, på kurser.
Jag hungrade så efter Guds Ord.
Gud började öppna dörr, efter dörr, efter dörr...
Det blev småningom till en stor tjänst som talare, nu på TV.
Det var år 2009 som Kanal Hayat började sända.
Du hade del i det. - Ja, jag började predika evangeliet -
genom Kanal Hayat TV år 2009.
Vi började få fantastisk respons från turkiska människor.
Inte bara från Turkiet utan också från Europa. Jag började sända live.
Jag har ett live-program varje onsdag.
Programmen dubbas också till farsi, -
arabiska och urdu. Jag började göra engelskspråkiga program också.
Genom Guds nåd når vi miljoner och åter miljoner människor -
med budskapet om friheten i Jesus Kristus.
- I början frågade jag dig om din barndomsdröm.
Har den förändrats? Hurudan är din dröm nu?
Gud uppfyllde min dröm. Jag drömde om frihet, det gör jag inte nu längre.
Men Gud gav mig en ny dröm. Nu drömmer jag om frihet för muslimer.
Det är Guds dröm, det är inte längre min dröm.
Guds dröm för alla muslimer är frihet i Jesus Kristus.
KEYMEDIA INTERVJUAR ISIK ABLA
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle HeavenTV7