Tervetuloa Armon kalliolle -ohjelman pariin!
Minun nimeni on Petri Välimäki.
Armon kalliolla käsittelemme nyt -
apostoli Paavalin kirjeitä korinttilaisille.
Hän oli Jumalan apostolina ja Jumalan johdatuksessa palvellut -
2. suurella lähetysmatkallaan, niin että Etelä-Kreikkaan -
Akajan provinssin eli maakunnan pääkaupunkiin oli syntynyt -
Jeesukseen uskovien Jumalan kristillinen seurakunta.
Siellä apostoli oli palvellut heitä hyvin perusteellisesti 1,5 vuotta.
Hänen vastuulliseen palvelutapaansa kuului kuitenkin se, -
että hän oli varsin perusteellinen jo viedessään evankeliumia -
ja Jumalan antaessa tapahtua niin, että syntyi Jumalan seurakuntia, -
mutta myös sen jälkeen.
Hän pyrki kaikin tavoin varustamaan heitä ja valmistamaan heitä, -
tukemaan, rohkaisemaan ja lohduttamaan heitä -
ja ohjaamaan Jumalan tahdon mukaiseen siunattuun elämään -
niin seurakuntana kuin yksilöinä.
Nyt hän oli jatkanut matkaa apostolina -
ja oli jo kolmannella suurella lähetysmatkallaan -
ilmeisesti vuonna 55 jKr, tällä kertaa Efeson kaupungissa.
Sinnekin hän myöhemmin kirjoitti kirjeen.
Hänellä oli siis tällainen hyvin perusteellinen palvelutapa -
aivan sydämen asiana. Hän koki asian niin valtavan tärkeäksi, -
että hän halusi palvella sitä huolella.
Hänellä oli suuri ilo evankeliumista ja hän riemuitsi siitä.
Samalla hän suhtautui hyvin vastuullisesti -
ja palveli huolellisesti. Näin hän antoi omalla esimerkillään -
ja myös opetuksessaan meillekin esikuvan, että mekin niin tekisimme.
Aiemmin olemme nähneet hänen kovin iloitsevan myös siitä armosta, -
ja niistä armolahjoista, jotka Jumala oli Korinttin srk:lle antanut.
Aiemmat ohjelmat ovat muuten kaikki nähtävissä.
Mene TV7:n sivulle tv7.fi ja siellä arkistoon.
Kirjoita Armon kalliolla. Voit kokeilla lyhyempääkin tapaa -
kirjoittamalla Googleen Armon kalliolla.
Voi olla, että menee samaan paikkaan.
Siellä oli siis hyvin elävä seurakunta.
Sanotaan jopa niin, että mistään armolahjasta ei mitään puuttunut.
Monista muistakin Jumalan antamista kalliista ja hienoista -
arvokkaista lahjoista kerrotaan ja niitä kuvataan.
Kuitenkin tuo elävä seurakunta piti sisällään myös monia haasteita.
Oikeastaan se on hyvä näin. Nimittäin eikö ole niin, -
että sellaiseen tapaan, missä ei ole mitään haasteita, -
eikä tule virheitä tai erehdyksiä, tarkasti pyrkiminen tekee sen, -
ettei uskalleta tehdä yhtään mitään.
Silloin ei tule helposti erehdyksiä paitsi yksi tosi iso: -
se, että ei tehdä mitään, -
mutta Korinttin seurakunta ei ollut sellainen, -
vaan siellä elettiin ja toimittiin, mutta ojennettavaakin tuli.
Apostoli iloitsi suuresti siitä elämästä ja hienoista asioista, -
mutta kohtasi myös vaikeat asiat hyvin suoraan.
Seuraavaksi näemme, miten hän kuvaa -
sekä upeaa Jumalan seurakunnan olemukseen liittyvää lähtökohtaa -
että lausuu vakavan varoituksen. Siis sekä - että.
1. Korinttilaiskirjeen 3. luvun jakeet 16-17: -
Ensin lukemamme jae kertoo itse asiassa -
aivan valtavan hienosta asiasta.
"Ettekö tiedä, että te olette Jumalan temppeli -
ja että Jumalan Henki asuu teissä?"
Tässä on hyvä huomioida monikkomuoto.
Tässä puhutaan seurakunnasta kokonaisuutena -
ja sen jäsenistä yhdessä, jotka yhdessä muodostavat seurakunnan.
Te olette Jumalan temppeli.
Aikaisemmin on kyllä puhuttu myös yksilöille, -
mutta nyt korostuu kokonaisuusnäkökulma.
Kuten apostoli liitti nämä kaksi puolta yhteen, -
niin myöhemmin kirjoittaessaan efesolaisille -
sama asia tulee hyvin vahvasti näkyviin.
Efesolaiskirje 2:19-22.
Se ehkä kuvaa hieman tarkemminkin joitakin näkökulmia tähän liittyen.
Jumalan edessä tämä seurakunta on valtavan tärkeä asia.
Se on Jumalan valitsema tapa, jossa voimme rakentua ja kasvaa.
Meidät on tarkoitettu toimimaan, palvelemaan ja elämään yhdessä.
Me tarvitsemme Jumalan seurakuntaa. Myöhemmin tässä samassa kirjeessä -
hän jopa kuvaa, miten kaikilla on erilaisia lahjoja.
Kukaan ei saata sanoa toiselle: "En tarvitse sinua."
Siis ei edes yhdelle toiselle.
Se on niin kuin ruumis, jossa jokainen jäsen on tärkeä.
Käsi ei saata sanoa jaloille, ettei tarvitse niitä -
eikä silmä korville tai päinvastoin.
Jokainen jäsen tässä ruumiissa on tärkeä. Samalla tavalla -
Jumalan Sana kuvaa Jumalan seurakuntaa.
Eikö vain, että silloin on aika vaarallistakin ajatella: -
"En tarvitse ketään."
Jumalan Sana sanoo, että ei edes yhdelle toiselle voi sanoa niin.
Jumala on liittänyt siihen erityisen siunauksen, -
että kun kuulumme Jumalan seurakunnan yhteyteen, -
niin siinä on Jumalan säädös, että siinä voimme rakentua -
ja kasvaa yhdessä. Esimerkiksi, kun ihminen tulee uskoon, -
niin nykyään on välillä tietty ongelma.
Kun alkuseurakunnassa tutkii näitä kirjeitä, Apostolien tekoja -
ja muita Jumalan Sanan opetuksia, voi huomata tämän.
Kun ihminen siellä sai kuulla Jeesuksesta, -
niin siihen automaattisesti hyvin keskeisenä asiana -
Jeesuksen omista sanoista lähtien liittyi opetuslapseuttaminen.
Lähdetään Jumalan seurakuntaan yhdessä kasvamaan ja rakentumaan.
Opitaan ja kasvetaan, kuten tavallinen lapsi kasvaa perheessä.
Eikö vaan rakastava ja mahdollisim- man turvallinen perhe ole tärkeä?
Jumalan lapsi kasvaa Jumalan perheessä eli seurakunnassa.
Sen tähden varoitetaan niistä, jotka ovat hylänneet seurakunnan.
"Älkää jättäkö seurakunnan kokous- tanne, kuten muutamien on tapana."
En halua nyt tehdä tästä lakia ja uskon, että pelastumme armosta, -
mutta uskonet siihen, että jos elät Jumalan seurakunnan yhteydessä, -
niin siinä kyllä on hyvin erityinen siunaus. Tämä liittyy myös siihen, -
että Hän on Isä, meidän Isämme. Raamattu sanoo Jeesuksesta: -
"Kaikille, jotka ottivat hänet vastaan, hän antoi voiman -
tulla Jumalan lapsiksi."
Kun olet vastaanottanut Jeesuksen elämääsi ja sydämeesi, -
niin mikä silloin olet? No, sinä olet Jumalan lapsi.
No, kun minäkin olen vastaanottanut Jeesuksen sydämeeni ja elämääni, -
Hän on minunkin Herrani, mikä minä olen? Minäkin olen Jumalan lapsi.
Kun sinä olet Jumalan lapsi ja minäkin olen eli saman Isän lapsia, -
niin mitä me sitten olemme? Me olemme sisaruksia, -
niin kuin yleensäkin saman isän lapset ovat, veljiä ja sisaria.
Tällä tavalla Jumala näkee meidät. Hän näkee meidät, -
kuten kuulimme tästä hyvin selvästi Raamatussa: -
"niin ette enää ole vieraita ettekä muukalaisia, -
vaan te olette pyhien kansalaisia ja Jumalan perhettä".
Jumalan silmissä olemme Hänen perhettään.
Jeesus opetti, miten meidän olisi tärkeää rakastaa toisiamme.
Hän jopa rukoili sitä monesti, että he yhtä olisivat.
Eikö ole aika luonnollista, että yleensäkin isät, -
ainakin rakastava ja hyvä isä, todella toivoo, -
että hänen lapsensa eläisivät sovussa rakastaen toinen toisiaan.
Taivaallinen Isä ainakin Jumalan Sanan mukaan toivoo juuri sitä.
Kuten olemme aiemmista kirjeistä nähneet, niin kuitenkin Korinttossa -
osa seurakunnasta roikkui jotenkin kipeällä tavalla opettajissa.
Kun kunnioitetaan opettajia, kuullaan heidän opetustaan, -
opitaan ja kasvetaan ja otetaan palvelus vastaan, -
siinä ei ole mitään pahaa. Mutta jos alkaa roikkua siten opettajassa, -
että perustus vaihtuu. Se ei ole enää Jeesus, -
vaan tietyn opettajan jutut ja opetukset ja näkökulmat, -
ja siitä on nähty hänen vakavasti varoittavan.
Meitä ei ole tarkoitettu hajottamaan vaan rakentamaan srk:aa.
Näemme varsin vakavan varoituksen jakeessa 17. Luen sen uudelleen.
Ensin on sanottu, että te olette Jumalan temppeli -
ja Jumalan Henki asuu teissä. Se on muodossa 'te' eli yhdessä.
Aika vakava varoitus! Meidän on nyt tärkeää rukoilla Jumalalta sitä, -
että me saamme rakentaa Jumalan seurakuntaa, Jumalan kokonaisuutta.
Siihen kuuluvat kaikki Jeesukseen uskovat Jumalan lapset.
He ovat veljiämme ja sisariamme. Ihan viimeisessä puheessaan, -
laajassa opetuskokonaisuudessaan ennen ristin tapahtumia -
Jeesus sanoo opetuslapsilleen näin.
Johannes 13:34-35: -
Aivan viimeisinä sanoinaan 17. luvussa, jakeessa 26 -
Hän rukoilee Isältä: -
Ja sitten useaan kertaan: "että he yhtä olisivat".
Huomaatko, miten tärkeä asia tämä on Jumalan silmissä?
Meidät on todella tarkoitettu rakastamaan toisiamme.
Se on myös tuntomerkki: "tästä teidät tunnetaan minun omikseni, -
että teillä on keskinäinen rakkaus". Itse uskon, että ennen loppua -
tullaan näkemään tämä valtavan hienolla tavalla, -
että he rakastavat, koska Jeesus rukoilee sitä moneen kertaan.
On mahdoton ajatus, että Isä ei muka vastaisi Jeesuksen rukouksiin.
Siis se toteutuu myös niin, että maailma uskoo, näkee ja ymmärtää.
Näin uskon. Mutta sitten, jos huomaamme, -
mikä saa meidät tekemään toisin, niin aika usein ihmisviisaus -
tai aiemmin sanottiin tässä samassa kirjeessä, -
että lihallisuus saa aikaan barrikadien rakentamisen ja hajottamisen.
Apostoli jatkaa: -
Jos me tulemme siis niin viisaiksi, ettemme enää tarvitse muita -
ja alamme korostaa jonkun viisautta, -
niin Herra sanoo tietävänsä sen turhaksi.
Siis ei kerskata niistä ihmisistä, ei edes hyvistä opettajista.
He eivät siis ole vain tietyn ryhmän tai kuppikunnan palvelijoita, -
vaan koko Jumalan srk:n, jokaisen Jumalan lapsen.
Eikä heidän opetustaan ole tarkoitettu -
hajottamaan meitä kuppikuntiin, vaan päinvastoin yhdistämään meitä.
Tähän liittyy myös tämä "teidän on maailma ja elämä ja kuolema,"
Koko Jumalan luomakunta on tarkoitettu meille, -
iankaikkinen elämäkin on tarkoitettu meille -
ja sen me saamme Jeesuksessa.
Rukoillaan vielä sitä Jumalan antamaa keskinäistä rakkautta.
Kiitos, rakas taivaallinen Isä, että saamme tässä tunnustaa, -
ettemme ole aina olleet kovin rakkaudellisia.
Jeesuksen veren tähden pyydämme, että annat sen anteeksi.
Anna, Pyhä Henki. Tule, Jeesus, nyt jokaisen Sinua rukoilevan elämään -
ja sydämeen. Johdata meitä Pyhässä Hengessä.
Ohjaa meidät siihen, että voimme palvella rakkaudella -
ja rakentaa Jumalan seurakuntaa.
Herra, anna armosi ihan jokaiselle Sinua kutsuvalle.
Tule, Jeesus! Aamen.
Ystävä, saat uskoa, että mitkä ikinä syntisi ovat -
tai vaikka huomaisit, että olet hajottanut, -
Jeesuksen ristillä kaikki synnit on annettu anteeksi. Se on täytetty.
Saat sulasta armosta uskoa syntisi anteeksi -
Jeesuksen nimessä ja veressä.
Siltä pohjalta saat myös pyytää Jumalalta parannuksen mielenlaatua, -
että saamme olla yhdessä rakentamassa.
Ole siunattu! Aamen.
Ystävä, on suuri etuoikeus, että me saamme elää armosta.
On suurta Jumalan armoa myös se, että me saamme välittää armoa.
Siinä tarvitaan meitä kaikkia.
Jos tahdot osallistua Armon kalliolla -ohjelmien tekoon -
niin voit osoittaa tukesi soittamalla ruudulla näkyvään numeroon, -
jolloin annat noin 12 euron lahjoituksen.
Voit laittaa tukesi myös ruudulla näkyvälle tilille viitteen kanssa.
Voit myös antaa nettilahjoituksen tai tukea tekstiviestillä.
Iso kiitos tuestasi yhteiseen palveluumme!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare