Tervetuloa Armon kalliolle! Minun nimeni on Petri Välimäki.
Armon kalliolla olemme nyt paneutumassa -
apostoli Paavalin kirjeeseen roomalaisille.
Hän kirjoitti sen 3. suuren lähetysmatkansa loppupuolella -
luultavasti vuonna 57 j.Kr. ollessaan Korinttin kaupungissa -
ja suunnitellessaan tulevaa Rooman matkaa.
Siksi hän tahtoi selvittää -
silloisen maailmanvallan pääkaupungin seurakunnalle -
kristillisen uskon perusteet hyvin selkeästi.
Tämä on Roomalaiskirjettä käsitte- levän laajan kokonaisuuden jakso 11.
Aiemmissa jaksoissa olemme nähneet, miten hän kohta kohdalta osoittaa -
armon evankeliumin Jeesuksessa Kristuksessa ainoaksi voimaksi, -
joka todella voi ihmisen pelastaa.
Kun hän samoihin aikoihin kuvasi Efesossa omaa palvelustyötään, -
niin hän sanoi, ettei hän pidä henkeään minkään arvoisena, -
kun hän vain täyttää sen viran, jonka hän Jeesukselta Kristukselta -
on saanut: Jumalan armon evankeliumin julistamisen.
Tämä oli apostolille myös valtava henkilökohtainen asia, -
jota hän piti niin tärkeänä, ettei edes henkeään pitänyt -
sen rinnalla minkään arvoisena.
Hän katsoi iankaikkiseen elämään -
ja uskoi Jeesukseen, joka pystyy antamaan iankaikkisen elämän, -
joka on ylösnoussut ja elää ja on todellinen Vapahtaja.
Hän osoittaa kirjeessään myös hyvin selvästi -
luvuissa 1-3, miten varmuudella me kaikki täällä olemme syntisiä -
ja siis hyvin kipeästi tarvitsemme Vapahtajaa.
Pelastus siis todellakin on Jeesuksessa.
Aivan viimeisimmissä jaksoissamme näimme, -
miten nimenomaan armoon liittyy myös se voima, -
joka voi jo nyt vaelluksessamme täällä vapauttaa meitä -
uuden ihmisen elämään.
Seuraavassa kohdassa luvussa 7 -
hän ottaa vielä erityiseen tarkasteluun lain ja armon -
tai kirjaimen ja Hengen välisen suhteen tässä elämän antamisessa.
Ensimmäisenä kohtana sitä opetusta verrataan sitä asiaa avioliittoon.
Kuulemme nyt Roomalaiskirjeen 7. luvusta jakeet 1-6: -
Valtavan suuri sanoma tässä on, -
että Kristuksen ristinkuoleman jälkeen -
me emme todellakaan enää ole lain alla.
Me olemme irti laista ja kuolleet pois siitä, -
mikä piti meidät vankeina. Näin ihan selkeästi sanotaan.
Kun Jeesus kuoli ristillä, -
Hän yksin ja vain Hän on nyt täyttänyt kaikki lain vaatimukset -
viimeistä piirtoa myöten. Maailmassa on ollut yksi, -
joka on täyttänyt Jumalan lain vaatimukset aivan täydellisesti.
Hän todella oli pyhä, niin kuin Jumala on pyhä.
Hän rakasti, kuten Jumala rakastaa, jopa vihollisiaan.
Vielä ristilläkin, kun Hänet oli petetty.
Hänen omansa olivat lähteneet karkuun.
Kansa ei huutanut Halleluja! vaan Ristiinnaulittakoon!.
Häntä pahoinpideltiin karmealla tavalla.
Hänet hakattiin ristinpuuhun.
Hänen käsiensä ja jalkojensa läpi lyötiin naulat.
Hän koki niin suuren hylkäämisen kuin vain voi kokea.
Lopulta Hän koki olevansa jopa Jumalan hylkäämä.
"Jumalani, Jumalani! Miksi minut hylkäsit?"
Siellä valtavan raa'asti pahoin- pideltynä - mitä näemme Hänestä?
Alkaako Hän kirota ihmisiä? Ei! Hän huutaa: -
"Isä, anna heille anteeksi, sillä he eivät tiedä, mitä he tekevät."
Vielä ristilläkin Hän rakastaa! Miksi Jeesus huusi näin?
Uskon, että siksi, että Hän yhä tahtoi sitä koko sydämestään.
Murhaajiensa, pilkkaajiensa, sylkijöittensä, pahoinpitelijöittensä, -
kaikkien meidän syntisten puolesta Hän sanoi: -
"Isä, näetkö missä tilanteessa nämä ihmiset ovat?"
"Isä, anna heille anteeksi!"
Jeesus ei vain siis opettanut.
Hän kyllä myös opetti vahvasti sellaista rakkautta, -
joka todella rakastaa ihmistä omana itsenään.
Se on täysin armahtavaa rakkautta, mutta Hän ei vain opettanut sitä, -
vaan Hän myös eli sen todeksi viimeistä piirtoa myöten.
Sitten Hän sanoi: "Se on täytetty." Ja antoi henkensä.
Siinä Hän sovitti sen, että me emme ole siihen kyenneet.
Hän sovitti koko syntikuormamme, kaiken itsekkyytemme, -
pahuutemme, syntisyytemme kaikkine mahdottomuuksineen.
Ja sanoi: "Se on täytetty."
Sen jälkeen Jumala rakkaudessaan nosti Hänet ylös kuolleista.
Kerrotaan, miten Hän meni Jumalan kasvojen eteen meidän hyväksemme.
Siis aivan valtavat sanat Heprealaiskirjeessä 9:24: -
Huomaatko, että nyt Jumalan edessä on yksi ihminen,
joka on täyttänyt kaikki vaatimukset viimeistä piirtoa myöten: -
meidän Herramme Jeesus Kristus.
Myös apostoli Johannes kuvasi sitä: -
Tämän minä kirjoitan, ettette syntiä tekisi, -
mutta jos joku syntiä tekeekin, meillä on Puolustaja Isän tykönä, -
Jeesus Kristus - ja sitten sanat: joka on vanhurskas.
Nyt on siis todella yksi vanhurskas Jumalan edessä.
Hän on meidän syntiemme sovitus eikä vain meidän, -
vaan koko maailman syntien.
Nyt on niin, että on yksi ihminen, joka on täyttänyt vaatimukset -
ja sovittanut sen, että me emme ole sitä tehneet.
Sen tähden lain vaatimukset on loppuun saakka täytetty.
Sen tähden meille sanotaan, että Kristus on lain loppu -
vanhurskaudeksi jokaiselle, joka uskoo.
Joka Jeesuksen kautta tulee Jumalan yhteyteen, -
hänen osaltaan lain vaatimukset on täytetty -
ja sen rangaistus on sovitettu. Siksi me olemme vapaat, -
irti laista, kuolleet pois siitä, mikä piti meidät vankeina.
Huomaatko, että tässä ei vähätellä Jumalan lakia milliäkään?
Päinvastoin. Sitä kunnioitetaan niin paljon, -
että kaikki sen vaatimukset täytettiin viimeistä piirtoa myöten -
Jeesuksen Kristuksen persoonassa.
Ja nyt me olemme vapaat.
Me saamme nyt julistaa Uutta liittoa.
Itse asiassa tämän Jumala antoi jo esim. profeetta Jeremian kautta.
Voit lukea siitä luvusta 31:31 eteenpäin.
Minä annan Uuden liiton, joka ei ole semmoinen liitto, -
jonka annoin tuodessani isänne pois Egyptin maasta. Te rikoitte sen.
Se perustui käskyihin ja ihmisen yritykseen suorittaa niitä.
Nyt minä annan Henkeni sisimpäänne ja vaikutan että pidätte opetukseni.
Olen teidän Jumalanne, ja te olette kansani -
enkä enää muista rikkomuksianne. Minä annan anteeksi pahat teot.
Siellä siis jo Jumala kertoi, että Uusi liitto on anteeksiannon liitto.
Samoin Jeesus asettaessaan ehtoollista sanoi: -
"Tämä on uusi liitto minun veressäni syntien anteeksiantamiseksi."
Aivan niin kuin kirjoitettu oli.
Samalla tavalla me emme ole -
tässä vertauksessa vanhan miehen, vanhan Adamin omia.
Olemme kuoletetut pois siitä Jeesuksen uhrilla -
ja olemme nyt uuden Adamin eli Jeesuksen Kristuksen omia.
Olemme Vapahtajan omia. Jumala näkee meidät Häneen pukeutuneina.
Kaikki Kristukseen kastetut ovat Hänet päällensä pukeneita.
Sen tähden elämme vapauden olotilassa.
Siinä tilassa herää kysymys, mikä auttaa meitä elämään sitä todeksi.
No, moni ymmärtää pelastuksen siihen asti, -
että Jeesuksen sovitustyön tähden me saamme pelastuksen, -
mutta siitä eteenpäin on kyse meidän teoistamme ja toimistamme.
Hetkinen, onko tosiaan siitä eteenpäin kysymys lihan teoista?
Ei Raamatun mukaan.
Raamattu kuvaa tässä samassa kohtaa eli jae 5: -
Siis mikä herätti synnin himon? Laki.
Tai sitten jakeessa 8: -
Mikä herätti kaikkinaisia himoja? Käskysana.
Tai jakeessa 9, 11: -
Mistä tässä siis puhutaan?
Vaikka ihminen farisealaisuudessaan kauheasti luulee, -
että kysymys on hänen ansioistaan ja ponnistuksistaan, Raamattu sanoo, -
että se ei onnistu. Liha ei alistu Jumalan lain alle eikä se voikaan.
Tuo käskysana, vaatimus, pakottaminen herättää vastareaktion.
Jo pienestä lapsesta ja varsinkin murrosikäisestä, -
mutta vanhemmista ja vanhuksistakin huomataan, -
että mitä enemmän vaaditaan, niin käy, kuten Room. 4:15 sanoo: -
Laki saa aikaan vihaa. Se nousee vastareaktioon.
Moni ei ollenkaan edes huomaisi, jos sanottaisiin -
lapsille ja nuorille: "Varmana ette potki sitä palloa ja riko ikkunaa!"
Ei yhdellekään tullut mieleen rikkoa ikkunaa, -
mutta vähän käskysanan jälkeen Kliks! ja ikkuna on rikki.
Ihminen ei edes huomaisi semmoista muuten, ellei kiellettäisi.
Kun vaatimus tulee, miten luonto reagoi siihen?
Oman luonteensa mukaisesti eli kapinalla.
Liha ei alistu Jumalan lain alle eikä se voikaan.
Jossain vaiheessa se siis tulee sen pakon seurauksena.
Jumalan Sanan tie todelliseen vapauteen on täysin toisenlainen.
Jumalan Sanan tie vapauteen on se, että olemme armossa, -
olemme pelastettuja, armahdettuja Jeesuksessa. Jeesus elää meissä.
Kun Hän Pyhässä Hengessä elää meissä, niin armossa on voima.
Synnin ei pidä teitä vallitseman, koska ette ole lain vaan armon alla.
Hengessä vaeltakaa. Kasvakaa meidän Herramme -
Jeesuksen Kristuksen armossa ja tuntemisessa.
Asioita ei tehdä enää pakosta, joka saa aikaan vastareaktion, -
vaan niitä tehdään sydämen tahdolla.
Ei pakosta eikä surkeillen, vaan sydämen halusta halutaan rakastaa.
Rukoillaan, että anna minunkin sydämeeni, Isä, aitoa rakkautta/uskoa.
Oikein tahdotaan tehdä hyvää ja kilvoitella. Eikö vain?
Kun tällä tiellä olemme, niin elämän hengen laki -
Kristuksessa Jeesuksessa on vapaut- tanut synnin ja kuoleman laeista.
Että lain vanhurskaus täyttyisi meissä, -
jotka vaellamme Hengen mukaan, ei lihan.
Uusi ihana mahdollisuus Jumalalta!
Kuinka hienoa on oppia pienin askelin, oikein kasvaa armossa!
Jumalan Hengen vapauttava työ saa meissä yhä lisää sijaa.
Saamme tukea ja rohkaista lähimmäisiämme armon lähteelle, -
elämän lähteelle, vaikka ehtoollispöytään, Herran armopöytään.
"Joka syö minun lihani ja juo vereni, sillä on iankaikkinen elämä."
"Minä pysyn hänessä ja hän minussa."
Hän siellä aina armahtaa meitä.
Saamme käydä armopitoisen Sanan äärelle. Heprealaiskirje sanoo, -
että on hyvä, että sydän saa vahvistusta armosta.
Alamme kasvaa, kuunnella Hänen Sanaansa, -
vastaanottaa ihanaa evankeliumin Sanaa.
Näin Jumala ravitsee sisäistä ihmistämme.
Todellinen parannus tapahtuukin sitä kautta - vapaudessa.
Ystävä, rukoilemme vielä, että Jumala saa itse kunkin sydämessä -
tehdä ihanan vapautuksen ja oikein vahvistaa meidät luottamuksessa -
Jumalan valtavaan armotekoon ja Jeesuksen täytettyyn työhön.
Rukoile tässä mukana. Kiitos, rakas taivaallinen Isä, -
että saamme pyytää tätä yhdessä jokaisen katsojan/kuulijan kanssa.
Vapahtaja rakas, tule ihan jokaiseen sydämeen.
Kiitos, että kuulet arimmankin kutsun.
Herra, sinä olet Rakkaus, äärettömän hyvä.
Anna sydämiimme luottamuksen ihme.
Että opimme luottamaan, kuinka valtavaa Sinun armosi on.
Se ilo oikein näkyy meissä, ja saamme viedä sitä eteenpäin.
Kiitos, Jeesus, että kuulet ihan jokaista nimessäsi. Aamen.
Jeesuksen nimessä ja veressä -
saat todella uskoa kaikki syntisi anteeksi.
Hän itse, armollinen Jumala, Isä, Poika ja Pyhä Henki -
olkoon sinun kanssasi joka ikinen päivä -
kaikessa elämässäsi aina taivaaseen asti. Ole siunattu! Hei!
Ystävä, on suuri etuoikeus, että me saamme elää armosta.
Suurta Jumalan armoa on myös se, että saamme välittää armoa.
Siinä tarvitaan meitä kaikkia.
Jos tahdot osallistua Armon kalliolla-ohjelmien tekoon, -
niin voit osoittaa tukesi -
soittamalla ruudulla näkyvään numeroon 0600-10177.
Näin annat noin 12 euron lahjoituksen.
Voit myös lahjoittaa ruudulla näkyvälle pankkitilille viitteen kera.
Voit myös tukea nettilahjoituksella tai tekstiviestillä.
Iso kiitos tuestasi yhteiseen palveluun!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare