Tervetuloa Armon kalliolle!
Minun nimeni on Petri Välimäki.
Armon kalliolla olemme nyt käyneet läpi huikeaa seikkailua -
kaikkein varhaisimpien historiallisten dokumenttien kautta.
Ensin olemme paneutuneet 48 ohjelman verran huolella -
neljään evankeliumiin: Matteus, Markus, Luukas ja Johannes.
Nyt olemme paneutumassa Apostolien tekoihin.
Tämä on jakso 39 siinä kokonaisuudessa.
TV7:n arkistosta voit katsoa nämä kaikki.
Siis tv7.fi ja sieltä arkisto.
Sitten hakukenttään kirjoitat sanat Armon kalliolla.
Todennäköisesti myös kirjoittamalla nuo sanat Googleen -
pääset samaan paikkaan.
Aivan viime jaksoissa olemme kuulleet huikeasta seikkailusta.
Kun Jumala suojeli ja varjeli apostoli Paavalia niin, -
että mitä vaikeimmissa ja haastavimmissa tilanteissa -
hän aina lopulta pääsi väkevästi todistamaan Herrasta Jeesuksesta.
Samoin siitä, miten hän itse oli saanut kohdata -
Jumalan valtavan armon Hänessä.
Apostoli Paavali oli itse ollut seurakunnan vainoajia -
ja hän oli kohdannut Jeesuksen -
ollessaan vastustamassa tätä todella voimakkaasti.
Sitten hän sai kokea Jumalan armon. Hän sai oppia tuntemaan Jeesuksen.
Jotenkin se kiitollisuus siitä valtavasta lahjasta -
- hän sanoi pitävänsä kaikkea muuta roskana sen rinnalla -
näkyy hyvin vahvasti näissä sanoissa.
Apostolien teoissa hän sanoo mm. niin, -
ettei hän pidä elämäänsä minkään arvoisena, -
kunhan vain täyttää sen työn, jonka on Herralta Jeesukselta saanut: -
Jumalan armon evankeliumin julistamisen.
Ja niin hän tekee kaikissa tilanteissa.
Viime kerralla tämä päätyi tilanteeseen, -
missä häntä oltiin viemässä Roomaan laivalla.
Laivalla oli 276 henkeä, ja he joutuivat suureen merihätään.
Siellä apostoli sai sydämellensä Jumalalta sanan, -
että hiuskarvaakaan ei ole yhdenkään päästä katoava.
Ja niin tapahtui, että Jumala varjeli heidät.
Kuitenkin tämä Jumalan pelastava työ tapahtui ikään kuin -
oman voimattomuuden ja avutto- muuden ja irtipäästämisen kautta.
Luemme luvusta 27 jakeet 39-41.
Näin heidät ikään kuin riisuttiin kaikesta omasta voimasta -
ja onnistumisesta. Siellä oli vahvoja merenkulun ammattilaisia, -
ja tämä oli melkoinen epäonnistuminen.
Aiemmin jo kerrottiin, miten lastia piti keventää ja heittää mereen.
Nyt irrotettiin ankkuriköydet ja peräsinten nuoratkin.
Sitten he vain antoivat laivan törmätä riutalle.
Voi, miten vaikeita nämä tilanteet elämässämme usein ovatkaan, -
kun omat voimat ja taidot tai omat turvarakenteet -
eivät kerta kaikkiaan riitä!
Sitten jäljelle jää Jumalan oma uskollisuus.
Miten monesti olen itsekin elämässä joutunut kokemaan sen, -
että se, mihin on itsessään luottanut ja turvannut, ei kestä.
Olen joutunut hyvin avuttomana, pelkäävänä, epävarmana olemaan -
vain kokonaan Jumalan armon varassa.
Olen ymmärtänyt sen, että ainoa turvani ja mahdollisuuteni on, -
että tämä Jumalan Sana on totta.
Jumala on uskollinen ja luotettava. Jeesus pitää sen, minkä Hän lupaa.
Ja sen Hän on tehnyt.
Sen Hän on tehnyt, vaikka omat voimat ovat loppuneet.
Sitten on tullut tilanne, jossa on voinut kokea, -
että lopputulos on paljon parempi kuin se, -
mihin itse omilla suunnitelmillaan olisi ikinä pystynytkään.
Niin kävi tässäkin tilanteessa tuolla matkalla.
Lisäksi tähän tuli vielä sellainenkin mutka, -
että sotilaat olisivat halunneet tappaa kaikki vangit.
Tämän tausta on luultavasti se, -
että sotilaat ja vartijat olivat usein hyvin vahvasti vastuussa.
Heidän täytyi pitää vangit kiinni. Jos vangit pääsivät karkuun, -
niin he joutuivat siitä vastaamaan.
He saattoivat joskus joutua ihan oman henkensä siitä maksamaan.
Tässä näytti siltä, että vangit voivat päästä karkuun.
He olisivat siis vaikka tappaneet heidät ennen kuin antaneet paeta.
Jumalalla oli kuitenkin siinä tilanteessa tapa pelastaa -
apostoli Paavali ja sen myötä myös muut. Luemme jakeesta 42: -
Aivan niin kuin Herra oli luvannut apostolille, että tulee käymään, -
niin näin siinä sitten todella kävi.
Kun he tulivat maalle, niin sitten kerrotaan: -
"Kun olimme pelastuneet, niin me sitten saimme tietää, -
että saaren nimi oli Melite."
Nykyiseltä nimeltään se on Malta.
Raamattu puhuu meille hyvin vahvasti myös -
Jumalan ennalta vahvistamista teoista.
Se on yksi hyvin tärkeä näkökulma Jumalan johdatukseen, -
kutsumukseen, joka Jumalalla on meille. Se liittyy toisaalta -
valtavaan armoon, missä olemme armosta pelastettuja.
Toisaalta se rohkaisee meitä palvelemaan tietäen, -
että Jumala on kanssamme ja Hänellä on meille suunnitelma.
Hän on siinä käytännössä mukana. Luen Efesolaiskirjeen luvusta 2: -
Tässä kerrotaan hyvin selkeästi, että pelastus on armosta.
Uskon 100-prosenttisesti näin Jeesuksen ristin veren tähden.
Jeesuksen täytetyn työn ja ylösnousemuksen tähden -
Häntä avuksi huutava pelastuu. Heikoinkin Häneen turvaava tietää, -
että Hän voi täysin pelastaa Hänen kauttaan Jumalan tykö tulevat, -
koska Hän aina elää rukoillakseen heidän puolestansa.
Hepr. 7:25 sanoo tuon hyvin selvästi.
Mutta sitten meille pelastetuille, armahdetuille -
Jumalalla on myös valmistetut teot.
Meidät on suorastaan luotu hyviä töitä varten.
Usko on siis tarkoitettu eläväksi. Se tapahtuu armon peruskalliolta -
Jeesuksen täytetyn työn pohjalta. Se on tarkoitettu eläväksi.
Meidät on tarkoitettu rakastamaan ja palvelemaan.
Kun lähtee palvelemaan, huomaa, -
että elämässä on tarkoitus ja sisältö.
Voi kokea siunausta itse sekä monet palvelevan kautta.
Siihen Raamattu vahvasti meitä rohkaisee, -
että me niissä vaeltaisimme.
Siinä on myöskin tuo sana: jotka Jumala on edeltä valmistanut.
Usein se on meille vähän semmoinen, -
että emme ehkä aina tiedä Jumalan suunnitelmia -
ja Jumalan valmistamia reittejä ja tapoja.
Esimerkiksi täällä merihädässä ja erilaisissa koetuksissa -
aika vaikeaa olisi inhimillisesti ajatella, -
että tässä tapahtuukin joku Jumalan hieno suunnitelma.
Niin tässä kuitenkin tapahtui. Kun he tulivat Maltan saarelle, -
niin heidät otettiin vastaan hyvin lämpimästi.
"...asukkaat osoittivat meille suurta ystävällisyyttä:
he sytyttivät nuotion ja ottivat meidät kaikki sen ääreen, -
kun oli ruvennut satamaan ja oli kylmä."
Sitten, kun Paavali alkoi puuhailla ja otti risuja maasta, käärme puri.
Silloin nämä ajattelivat, että hän on varmaan murhaaja, -
koska kostotar ei sallinut hänen elää, vaikka pelastui merestä.
He odottivat siis kaikki, että hän kuolee.
Paavalille ei kuitenkaan tapahtunut mitään.
Jumala varjeli niin, ettei Paavalille tapahtunut mitään.
Niinpä he suuresti ihmettelivät, mistä on kyse.
He jopa luulivat Paavalia Jumalaksi, -
mutta Paavali varmaan tarkasti tämän luulon korjasi.
Hän oli ihminen, mutta jumalanpalvelija kyllä.
Sitten kerrotaan, -
miten Jumala monin tavoin siunasi heitä.
Tällä tavalla sinne Maltan (Meliten) saarelle -
tuli tämmöinen erityinen siunaus.
Jumala kohtasi sen alueen ihmiset, ja he saivat nähdä, -
että on olemassa todella elävä, voimallinen, toimiva Jumala.
Joitakin vuosia sitten olimme vaimoni kanssa kuukauden Maltalla.
Oli jotenkin hienoa olla siellä.
Kodissa, jossa asuimme sen ajan, oli raamattupiirejä aina välillä.
Kävimme monta keskustelua hengellisiin asioihin liittyen.
Tuntui, että saimme kokea tätä samaa ystävällisyyttä -
kuin nämäkin jo tässä kohtaa saivat.
Jotenkin tuntui myös siltä, -
kuinka pitkät ovatkaan monesti nuo Jumalan työn jäljet!
Täällä 2 000 vuotta sitten evankeliumi on tullut Maltalle, -
ja yhä siellä kerrotaan samasta Jeesuksesta -
ja turvataan ja uskotaan Häneen. Edelleen Jumala on sama.
Hän on Jumala, joka pystyy sijoittamaan suurenkin siunauksen -
myös vaikeisiin tilanteisiin.
Muistat hyvin Daavidin sanat: "Herra on minun paimeneni, -
ei minulta mitään puutu." Hän vielä lisää: -
"Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, -
en minä pelkäisi mitään pahaa, sillä sinä olet minun kanssani;"
Jotakin tällaista jopa syvässä merihädässä sai -
apostoli matkatovereineen kokea: Jumala on täällä kanssamme.
Ystävä, tahdon sanoa sinulle, -
että sinunkin tilanteessasi - tuntuupa se pimeältä laaksolta, -
merihädältä tai kenties muulta hädältä, -
niin elävä Jumala välittää sinusta.
Raamatun ilmoittama Jumala on hyvä paimen, -
joka välittää ja voi auttaa.
Rukoillaan nyt yhdessä sinun tilanteeseesi, -
mikä ikinä elämässäsi se tilanne onkaan, -
niin Jumala itse antaa siihen Häneltä tulevan avun.
Tahdon kanssasi rukoilla tätä. Yhdy sinä siihen.
Rukoilen täällä kanssasi, ja rukoillaan me kaikki yhdessä.
Kiitos, rakas taivaallinen Isä, että Jeesuksen Kristuksen nimessä -
saamme kantaa tämän ystävän ja elämäntilanteen -
Sinun rakastavien kasvojesi eteen. Pyydämme Sinua: -
Anna, Jumala, Pyhä Henki. Tule, Jeesus, Pyhässä Hengessä.
Ole tämän Sinua nyt kutsuvan ystävän sydämessä hänen elämässään -
armahtajana ja pelastajana. Armahda ja pelasta ihan täysin.
Pyydämme myös hänen elämässään olevaan hätään: -
anna Jumalan taivaasta tuleva apu.
Pyydämme tätä, Jumala, Jeesuksen Kristuksen nimessä.
Kiitos Sinulle tästä valtavasta lahjasta, -
että hän saa oikein jäädä Sinun kädellesi.
Ystävä, myöskin saat uskoa kaikki syntisi anteeksi annetuiksi.
Jeesuksen nimessä ja veressä kaikki syntisi on annettu anteeksi.
Sulasta armosta saat tämän vastaanottaa. Kiität vaan Jeesusta.
Hän itse sanoi: "Ottakaa Pyhä Henki. -
Joiden synnit te anteeksi annatte, niille ne ovat anteeksi annetut;"
Ole siunattu. Ole armahdettu. Aamen.
Tässä vielä kerron sen, että sen jälkeen maltalaiset lähettivät -
ja varustivat erinomaisen hienosti heidät matkaan Roomaan.
Ensi kerralla kerromme siitä, kun he tulevat Roomaan -
ja näemme ikään kuin huipennuksen Apostolien teoille.
Tavataan taas Armon kalliolla.
On suuri etuoikeus ja ilo, että saamme välittää armon sanomaa.
Se on annettu meille koko Jumalan seurakunnalle.
Yksi hieno tapa osallistua on tukea sitä, -
että voimme lähettää Armon kalliolla -ohjelmia.
Voit soittaa numeroon 0600 10177.
Voit myös laittaa tukesi ruudussa näkyvälle pankkitilille.
Kun laitat siihen mukaan viitteen, niin tiedämme, -
että tahdot osaltasi mahdollistaa sitä, -
että tätä ohjelmaa voidaan jatkossakin lähettää.
Iso kiitos tuestasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare