Tervetuloa Armon kalliolle! Minun nimeni on Petri Välimäki.
Olemme nyt käsitelleet Apostolien tekoja, -
tuota varhaisinta ja alkuperäisintä -
kristillisen seurakunnan historian dokumenttia.
Jeesuksen ihmiseksi tulon, elämän, ristinkuoleman -
ja ylösnousemuksen sekä taivaaseen astumisen jälkeen -
Jumala vuodatti Pyhän Hengen.
Jeesuksen lähettämät apostolit, evankelistat, diakonit -
ja muut jumalanpalvelijat veivät ilosanomaa -
yhä uusille ihmisille ja palvelivat heitä.
Silti myös ankarat vainot ja taistelut seurasivat.
Koko tämän kokonaisuuden näet, kun menet TV7:n arkistoon.
Siis tv7.fi ja siellä arkisto.
Sitten kirjoitat hakukenttään Armon kalliolla.
Voit nähdä tämän huikean matkan ja seurata sitä -
tietysti tutkien oman Raamattusi kanssa yhdessä.
Viime jaksoissa kuulimme, -
miten apostoli Paavali joutui yhä uudelleen syytetyksi.
Jokaisessa tilanteessa hän aina todisti Jeesuksesta -
niin kansalle, ylipapeille, suurelle neuvostolle, -
maaherra Feeliksille kuin kuningas Agrippalle ja sisar Bernikelle, -
samoin myös maaherra Festukselle.
Lopulta yli kahden vuoden vankeuden jälkeen -
Festus viimein lähetti hänet Roomaan. Matka tapahtui meritse.
Luemme Apostolien tekojen 27. luvusta: -
Yksi tärkeä huomio! Tässä on käytetty me-muotoa.
Se kertoo siitä, että Apostolien tekojen kirjoittaja -
eli lääkäri Luukas - Luukkaan evankeliumin kirjoittaja - oli mukana, -
kun hän sanoo "me astuimme andramyttiläiseen laivaan".
Luukas tai myös toinen mukana ollut opetuslapsi, -
Aristarkus, eivät varmasti olleet itse vankeina.
Varmasti uskollisuus rakasta, hyvää ystävää ja kanssapalvelijaa -
Paavalia kohtaan sai heidät lähtemään mukaan.
Samoin tietysti - ja ehkä erityisesti - kokemus yhteisestä asiasta, -
jonka he kaikki kokivat kaiken vaivannäön ja palvelun arvoiseksi.
Sitten tämä Luukkaan mukanaolo tuo näkyviin sen tarkkuuden.
Hän oli hyvin tarkka historioitsija. Hän oli sitä jo -
monien asiantuntijoiden mukaan Luukkaan evankeliumissa.
Hän oli sitä myös Apostolien teoissa -
ja hyvin tarkasti kertoo tapahtumat, -
yksityiskohtaisen tarkkaa kuvausta monista tärkeistä näkökulmista.
Voisi sanoa näin, että kristillisessä uskossa ylipäänsä -
ei ole kysymys tarinasta tai lohdullisesta kertomuksesta, -
joka oli kerran jossakin.
Kun olen käynyt näitä ohjelmia läpi -
nyt kymmenittäin ja hyvin tarkasti, -
niin varsin usein käyn siinä välillä katsomassa karttaa.
Nyt kuljetaan tuossa ja tuossa ja tuossa.
Ne siis eivät ole vain joitakin nimiä, -
vaan se on tarkkaa kuvausta siitä, mitä konkreettisesti tapahtui.
Sama koskee niin evankeliumeissa kuin Apostolien teoissa -
monia siellä ilmeneviä henkilöitä: -
maaherroja tai kuninkaita tai muita erilaisia henkilöitä.
Tiedot niistä henkilöistä löytyvät helposti -
myös ihan maallisesta historiasta. Usein googlettamallakin selviää, -
milloin ko. henkilö oli maaherrana tai kuninkaana.
Jumala on siis antanut ilmoituksensa meille suoraan.
Hän on tullut keskelle ihmisen historiaa.
Siinä on valtavan väkevä todistusvoima meille.
Kysymys on konkreettisista tosiasioista, -
joihin meillä on hyvä syy luottaa, -
ja hyvin usein silminnäkijöiden todistuksista.
Tässäkin oli matkakumppani Luukas, -
joka sekä tarkasti tutki kaikki silminnäkijöiltä -
että monessa kohdin oli myös itse silminnäkijä ja kokija.
Tämä matka tapahtui syksyllä, -
jolloin merenkulku Välimerellä oli jo hyvin vaarallista.
Siksi apostoli varoitti miehistöä.
Luemme luvusta 27 jakeen 10: -
No, tämä oli kyllä ymmärrettävää siinä mielessä, -
että hehän olivat vahvasti merenkulun ammattilaisia.
Toisaalta heillä oli luultavasti suurempi motiivi lähteä -
vaikka huonoissakin olosuhteissa.
On kuitenkin ymmärrettävää, -
että sadanpäämies päätyi enemmän uskomaan heitä.
He päättivät sitten lähteä.
No, kun he lähtivät, niin aluksi kaikki näytti hyvältä, -
mutta sitten he ajautuivat suureen vaaraan.
Luemme jakeesta 14 eteenpäin.
Tässä näkyy, että -
paitsi, että se myrsky ja ne sääolot -
tulevat huonommiksi, -
niin oli hyvin mahdollista, että oli halu viedä -
mahdollisimman paljon tavaraa, ja laiva oli liikaa lastattu.
Se ehkä oli yksi tärkeä syy tähän hätätilanteeseen.
Tosi paikan tullen huomattiin, -
ettei tavaroilla ja lastilla ole mitään arvoa tosi tilanteessa.
Miten usein me ihmiset haalimme jotain omaamme kuuntelematta, -
mitä Jumalalla olisi meille kerrottavana?
Voimme luulla ja kokea jotain tavaraa hankkiessamme -
tai panostaessamme asioihin, että ne tuovat meille turvaa.
Jos emme ole kuunnelleet Jumalaa, niin tosi tilanteessa huomaamme, -
että siitä turvasta ei ole mihinkään.
Niin kävi myös näille siellä merellä merihädässä, -
että ne oli kaikki heitettävä pois.
Ne olivat vain rasitteena ja heitettiin pois.
Silti niin suuri on Jumalan armo, -
että vaikka meillä on erilaisia vääriäkin motiiveja -
ja toimimme monta kertaa niin, että emme kuuntele, -
niin Hän silti rakastaa ihmistä ja tahtoo armahtaa ja auttaa.
Niin myös tuossa syvässä pimeydessä ja hädässä, -
jota Luukas kuvasi niin, että kaikki pelastumisen toivo oli mennyt, -
Jumala kuitenkin antoi lohdun ja rohkaisun sanan.
Usein Hän auttaa meitä nimenomaan Sanansa kautta.
Niin kävi tässäkin. Luemme Paavalin sydämeen tulleen Sanan, -
jota tällä kertaa kuunneltiin: -
Mikä ihana lohdun sana!
Mikä ihana lohdun sana keskellä tätä syvääkin syvempää ahdinkoa!
Tällä kertaa tuo sana tuli hyvällä tavalla kuulluksi.
On myös hyvin inhimillistä, -
että kun koemme asioiden olevan meidän käsissämme, -
niin silloin emme ehkä ymmärrä tarvitsevamme Jumalaa.
Sitten, kun jotakin siitä rapisee, niin kuin näillä ihmisillä tässä, -
niin sitten on tilaa Jumalan sanomalle ja Sanalle.
Hyvin puhuttelevaa tässä on myös -
Jumalan antama usko apostoli Paavalin sydämeen.
Hän oli käynyt läpi tavattoman raskaat koetusten vuodet, -
vainovuodet, vastustuksen vuodet ja vankila-ajan -
ja monenlaisen kivun ja tuskan.
Mutta minkälainen usko oli syntynyt hänen sydämeensä!
Se puhuttelee paljon. Tuossakin tilanteessa hänellä oli -
tämä vahva usko sydämessään ja hän koki luotettavaksi ja varmaksi sen, -
minkä Jumala hänelle antoi. Sellaiseksi se myös osoittautui.
Miten tällainen on mahdollista?
Se kertoo myös uskon olemuksesta meille.
Nimittäin usko ei ole ihmisteko.
Usko ei ole ihmisen teoilla aikaan- saatavissa.
Emme pysty aikaansaamaan uskoa, vain uskottelua.
Usko on Jumalan teko.
Jeesuksen mukaan on Jumalan teko, että uskomme.
Efesolaiskirje sanoo: Armosta te olette pelastetut, -
ette tekojenne kautta, ette itsenne kautta - uskon kautta -
se on Jumalan lahja.
Juuri siksi monesti silloin, kun kokee itsensä niin heikoksi, -
että olisi oikeastaan mahdotonta uskoa, -
niin jotenkin se sinnikäs toivo silti pysyy sydämessä.
Ja jopa niin vahvasti, että siitä ymmärrämme, -
että tämän on pakko olla Jumalalta, kun se pysyy näissäkin olotiloissa.
Sellaista juuri on Jumalan usko.
Vaikka me joskus olemme perin heikot, -
niin Jumala pysyy uskollisena. Hän on uskon alkaja ja täyttäjä.
Sen tähden se kestää ja säilyy.
Apostolin kohdalla tämä näkyy myös niin, -
että tässäkin tilassa, kun oli jo kova nälkäkin, -
niin hän kykeni lohduttamaan ja rohkaisemaan muitakin: -
Nyt näemme, miten Jumalan antaman uskon kautta, -
jonka apostoli oli saanut sydämeensä, -
niin he kaikki tulivat lopulta rohkaistuiksi.
Jumala voi auttaa - ei siis vain hyvissä tilanteissa -
vaan myös hyvin syvässä hädässä, inhimillisessä mahdottomuudessakin.
He saivat tämän kokea merihädässä, -
jossa jo pelättiin, että kaikki pelastumisen toivo on mennyt.
Ei siis ollut mennyt, koska meillä on elävä Jumala, -
jolle ei ole mahdottomia tilanteita.
Mikä ikinä on sinun hätäsi, sinun suuri tuskasi, -
niin nyt saamme kantaa sen tilanteen Jumalan eteen.
Rohkaisen sinua. Rukoile tässä mukana.
Rukoillaan yhdessä Jeesuksen nimessä, -
että Jumala itse antaa tuohon elämäsi syvään tilanteeseen -
Jumalan avun, joka todella auttaa.
Kiitos, rakas taivaallinen Isä, -
että Jeesuksen ruumiin ja veren kautta meillä on pääsy -
armoistuimelle Jumalan rakastavien kasvojen eteen.
Kannamme eteesi lähimmäisen, joka juuri nyt rukoilee: -
"Jumala rakas, armahda minuakin. Pelasta minutkin. -
Auta minuakin tässä tilanteessani. Anna minunkin syntini anteeksi."
Tai sitä juuri hänen sydämellään olevaa.
Kiitos Jeesus, että Sinä kuulet tuon pyynnön.
Me pyydämme: anna Jumalan vastaus taivaasta.
Tule armossasi Pyhässä Hengessä hänen elämäänsä, sydämeensä.
Armahda ja pelasta. Jeesuksen nimessä ja veressä, ystävä, -
saat uskoa kaikki syntisi anteeksi- annetuiksi.
Herramme Jeesuksen Kristuksen armo, Isän, Jumalan rakkaus -
ja Pyhän Hengen siunaava osallisuus olkoon sinun kanssasi -
nyt, aina ja iankaikkisesti. Aamen.
On suuri etuoikeus ja ilo, että saamme välittää armon sanomaa.
Se on annettu meille ihan koko Jumalan seurakunnalle.
Yksi hieno tapa osallistua on tukea sitä, -
että voimme lähettää näitä Armon kalliolla -ohjelmia.
Voit soittaa numeroon 0600 10177.
Voit myös laittaa tukesi ruudussa näkyvälle pankkitilille.
Kun laitat siihen mukaan tuon viitteen, niin tiedämme, -
että tahdot osaltasi mahdollistaa sitä, -
että tätä ohjelmaa voidaan jatkossakin lähettää.
Iso kiitos tuestasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare