Tervetuloa Armon kalliolle!
Minun nimeni on Petri Välimäki.
Armon kalliolla olemme siis nyt tutkineet -
kaikkein varhaisinta kristillisen uskon historiaa -
sen alkuperäisimmistä lähteistä.
Ensin 48 ohjelman verran neljästä evankeliumista -
ja nyt jo yli 30 ohjelman verran Apostolien teoista.
Tällä matkalla olemme tarkasti paneutuneet -
Jeesuksen syntymään, elämään, palveluun ja opetukseen.
Sitten Hänen ristinkuolemansa, ylösnousemuksensa, -
taivaaseen astumisensa ja Pyhän Hengen vuodattamisen jälkeen -
Uuden liiton Jumalan seurakunnan elämään.
Olemme myös tutkineet varhaisinta lähetyshistoriaa, -
ensin Jerusalemissa ja Israelissa ja sitten yhä laajemmalti -
aina tänne Eurooppaan saakka.
Viimeksi näimme, miten apostoli Paavali matkatovereineen palasi -
3. suurelta lähetysmatkaltaan Jerusalemiin.
Siellä Jaakob ja kaikki vanhimmat ottivat heidät iloiten vastaan.
Kuultuaan mitä kaikkea Jumala oli tehnyt heidän kauttaan pakanoille -
he ylistivät Jumalaa.
Suuri riemun aihe todella onkin aina, -
kun ihmiset löytävät uskon Jeesukseen.
Kysymys on niin suuresta asiasta, -
että me tuskin voimme sitä kunnolla edes ymmärtääkään.
On kyse täydellisestä syntien anteeksisaamisesta, -
täydellisestä hyväksytyksi tulemisesta Jumalan edessä -
ja Hänen yhteydessään. On kyse iankaikkisesta elämästä taivaassa.
Se on kaikkein kalleinta, mitä ihminen voi elämässään saada.
Jumalan armo todellakin on valtava lahja!
Siitä saa ja on lupa iloita! Niin iloitsi alkuseurakuntakin.
Kaiken matkaa tuli kuitenkin myös aina vastoinkäymisiä ja vastuksia.
Nytkin tuli hyvin haastava tilanne.
Sekin tosin alkoi suurella ilosanomalla.
Kerrottiin, että myös Jerusalemissa Israelissa -
valtava määrä ihmisiä oli tullut uskoon.
Kuitenkin siihen sisältyi tässä murrosvaiheessa myös -
hyvin merkittävä haaste.
Luemme täältä Apostolien teoista -
luvusta 21 jakeesta 20: -
Tähän sisältyi nyt hyvin merkittäviä väärinkäsityksiä.
Siksi otamme neljä tärkeää tausta- tekijää, jotka ehkä avaavat sitä, -
mitä siinä oikein tapahtui.
Aivan ensimmäisenä tämä apostolien kokous -
ja vanhimpien kokous Jerusalemissa.
He itse olivat juuri linjanneet, -
että sekä juutalaiset että pakanat pelastuvat nimenomaan armosta -
uskon kautta Jeesukseen ja Hänen täytetyn työnsä tähden.
Kävimme tämän jo läpi, mutta luen sen vielä tässä uudelleen, -
kun se liittyy niin kiinteästi tähän asiaan.
Apostolien tekojen 15. luvussa suuressa apostolikokouksessa -
jotkut olivat alkaneet vaatia, -
että ei-juutalaiset pakanatkin -
pitää laittaa lain alle.
Sitten Pietari sanoo: -
Nyt itsekin juutalainen Pietari siis sanoo, -
että me (juutalaiset) uskomme pelastuvamme -
Jeesuksen armon kautta samalla tapaa kuin hekin (pakanat).
Samalla tavalla he siis pelastuvat - sekä me kaikki.
Jeesushan sanoo: "Minä olen tie ja totuus ja elämä;
ei kukaan tule Isän tykö muutoin kuin minun kauttani."
Ap. t. 4:12 sanoo, -
että muuta nimeä ei taivaan kannen alla ole ihmisille annettu -
kuin Jeesus Kristus, jossa heidän pitäisi pelastuman.
Jeesuksessa pelastus on. Jokainen Häntä avuksi huutava pelastuu.
Se tulee Hänen ristin sovitustyönsä ja täytetyn työnsä tähden, -
100-prosenttisesti armosta lahjana.
Tämän siis myös nämä apostolit olivat selkeästi todenneet yhdessä.
Eivätkä vain todenneet, vaan myös olivat lähettäneet lähettiläät -
kertomaan kaikille uusille seurakunnille, -
joita oli siis myös Israelin ulkopuolella eli pakanaseurakunnille.
Sana 'pakana' ei ole tässä vähättelyä, -
vaan tarkoittaa ei-juutalaisia kansoja ja seurakuntia.
Heitä ei siis pidä laittaa lain alle.
Oli lähetetty henkilöitä seura- kunnan edustajina kertomaan se.
Myös kirjallisesti oli kerrottu sama.
Viesti oli siis lähetetty hyvin selvästi.
Asian piti olla hyvinkin selvä.
Viesti oli myös otettu vastaan ja siitä oli riemuittu suuresti: -
armo Jeesuksessa on niin valtava, että pelastumme armosta lahjana.
Ef. 2 kertoo, että armosta te olette pelastetut, -
ette tekojenne, ette itsenne kautta, -
uskon kautta - se on Jumalan lahja, ettei kukaan kerskaisi.
Tämä sanoma oli nyt siis raikunut laajalti.
No, sitten tuli sekaannus.
Tämä ei tietenkään tarkoittanut, ettei juutalaisten olisi tullut -
kunnioittaa Israelille annettuja tapoja ja käytäntöjä.
He edelleen ilman muuta ympärileikkasivat poikansa, -
söivät puhtaiden eläinten lihaa, -
viettivät sapattia ja pyrkivät kunnioittamaan kaikkia näitä.
Ilman muuta piti kunnioittaa myös tätä.
Ei apostoli Paavali tätä halunnut vähätellä yhtään.
Tällaista elämäntapaa ei kukaan Israelissa vastustanut, -
mutta ei-juutalaisille ei näitä säädöksiä ollut ikinä annettukaan.
Nyt voimme lukea asian suoraan täältä Mooseksen laista.
Esimerkiksi 3. Mooseksen kirjan lopussa sanotaan: -
4. Mooseksen kirjan lopussa sanotaan: -
Ne olivat siis Jumalan ja Israelin väliseen liittoon liittyviä -
eikä niitä ollut ikinä annettukaan pakanakansoille.
Sen sijaan Jeesukseen liittyvä Uusi liitto oli alusta asti kaikille.
Jo Aabrahamille Jumala oli ilmoittanut, -
että hänen siemenessään siunataan kaikki kansakunnat.
Tuo valtava evankeliumin sanoma oli siis lähetetty.
Ja Uusi liitto koskee molempia, -
mutta ei-juutalaisia kansoja ei ollut koskaan laitettu lain alle.
Armosta he silti saivat iloita ihan täysillä juutalaisten kanssa.
Sitten vielä neljänneksi on todettava, -
etteivät Jeesukseen uskovat juutalaisetkaan silti pelastu -
noiden erilaisten tekojensa kautta, -
vaan hekin tietysti pelastuvat armosta uskon kautta Jeesukseen.
Silti yhä hyvin laajasti kunnioitetaan -
näitä jo tuhansia vuosia sitten Jumalan antamia säädöksiä.
Meidän kaikkien on niitä syytä kunnioittaa.
Meidän ei tule mitenkään väheksyä sitä.
Kun ihminen oikein iloitsee armosta ja Uudesta liitosta Jeesuksessa, -
ja siihen liittyvistä valtavista lahjoista, -
niin hänelle tulee joskus ajatus, -
että onko se jotenkin Jumalan Sanan muiden kohtien väheksymistä.
Kysymys ei ole siitä, vaan siitä, -
että Jumala itse on eri aikoina antanut erilaisia liittoja -
erilaisine sisältöineen.
Niitä ei kuulu sekoittaa.
Tuolloin Israelin kuului kunnioittaa suuresti sitä, -
minkä he olivat saaneet Moosekselta. Näin on edelleen.
Oli hyvin tärkeää kunnioittaa Jumalan antamaa liittoa.
Samoin meille on tosi tärkeää kunnioittaa sitä armoliittoa, -
minkä Jumala on tehnyt meidän kanssamme -
Jeesuksen ristin veren ja ylösnousemuksen tähden.
On Jumalan Sanan ja Hänen kunnioittamistaan, -
että täysillä riemuitsemme siitä vapaudesta ja ilosta, -
että emme ole lain alla. Olemme armosta pelastettuja, rakastettuja.
Tätä sanomaa Paavali julisti ja opetuslapset yhdessä julistivat.
He päättivät lähettää kertomaan suurta ilosanomaa Jeesuksesta -
samalla kunnioittaen Israelin tapoja eri tavoin ei yhtään vähätellen.
Joillekin tämä ei ollutkaan mitenkään selvää.
Paavalin opetus oli käsitetty väärin.
Oli unohdettu tehdä ero israelilaisten ja muiden kansojen välillä.
Sitten hyökättiin voimakkaasti Paavalia vastaan.
Väitettiin, että Paavali olisi halveksinut Israelin sääntöjä.
Sehän ei ollut totta. Siksi Jaakob ja muut vanhimmat ehdottivat, -
että Paavali toimisi nyt tietyllä tavalla -
ja osoittaisi näin, että hän itsekin israelilaisena niitä noudattaa.
Luemme Apostolien tekojen luvusta 21 jakeet 22-24.
Tämä liittyi 4. Mooseksen kirjassa annettuun nasiirilupaukseen.
Tarkat ohjeet, miten toimitaan, -
kun annetaan Jumalalle vihkiyty- miseen liittyvä nasiirilupaus.
Nyt Paavali otti tästä vaarin -
ja halusi silläkin tavalla osoittaa kunnioitusta Jumalan Sanalle.
Vielä siinäkin yhteydessä todettiin, -
että tämä ei koske ei-juutalaisia, vaan niitä, joille se on annettu.
Apostolien teoissa on useita kertoja useita kohtia, -
missä nämä kaksi eri näkökulmaa törmäävät yhteen.
Kun mietin tätä nykyaikaa, minusta tuntuu, -
että vieläkin on monia, joitten on vähän vaikeaa -
tehdä ero lain ja evankeliumin välille.
Joskus tehdään -
tavallaan sekoitus siitä, -
mutta se ei ole Raamatun oman opetuksen mukaista.
Siellä ei ole 50-prosenttista lakia ja 50-prosenttista evankeliumia, -
jotka sekoittamalla yhteis- pelastuttaisi.
Siellä on 100-prosenttinen laki, joka näyttää siis, -
minkä kautta me emme pelastu.
Paavalin mukaan kukaan ei tule vanhurskaaksi lain teoista.
Lain kautta tulee synnintunto. Näin Raamattu sanoo.
Kukaan ei siis tule vanhurskaaksi lain teoista.
Sieltä tulee synnintunto. Se on kuin hyvin kirkas peili.
Kuka ikinä sitä katsoo rehellisesti, -
joutuu huomaamaan olevansa syntinen.
Sillä tavalla Raamatun mukaan laki kasvattaa meitä Kristukseen.
Se ei pelasta, vaan sen tehtävä on kasvattaa meitä Kristukseen.
Kun tulemme Kristukseen, emme ole lain alla.
Pelastava Jumalan vanhurskaus on ilmoitettu ilman lakia.
Vanhurskaus uskon kautta Jeesukseen tulee kaikille uskoville -
ilman erotusta. He saavat lahjaksi vanhurskauden Hänen armostaan -
Kristuksessa Jeesuksessa olevan lunastuksen kautta -
uskon kautta Hänen vereensä. Pelastus on sulasta armosta.
Edelleen on tätä vääntöä näissä.
Siksi on hyvä muistaa Galatalais- kirjeen sanat:
Vapauteen Kristus vapautti meidät. Olkaa lujat.
Älkää antako sitoa itseänne uudelleen orjuuden ikeeseen.
Se on nimenomaan siinä tilanteessa, kun jotkut aikoivat hämärtää -
Jeesuksessa olevan valtavan evankeliumin armon.
Vapauteen Kristus vapautti meidät. Olkaa lujat.
Se armo ja vapaus on niin suurta, että siinä on syytä olla luja.
Rukoillaan vielä, että Jumala itse Pyhässä Hengessään vahvistaa -
meidän kaikkien sydämiin, kuinka valtava on Hänen armonsa.
Kiitos, rakas taivaallinen Isä, että saamme tätä pyytää Sinulta.
Anna Pyhässä Hengessä Jumalan vahvistus sydämiimme, -
jotta riemu valtavasta armostasi saa täyttää sydämemme.
Herramme Jeesuksen Kristuksen armo, Isän, Jumalan rakkaus -
ja Pyhän Hengen siunaava osallisuus olkoon kanssasi, rakas ystävä.
Jeesuksen nimessä ja veressä saat uskoa kaikki syntisi anteeksi.
Aamen. Kiität vaan Jeesusta.
Tavataan taas Armon kalliolla! Hei!
On suuri lahja, että saamme välittää Jumalan armoa.
Meidät kaikki on kutsuttu siihen.
Kun sinä haluat osallistua, -
voit tukea Armon kalliolla -ohjelmien lähettämistä.
Soittamalla numeroon 0600 10177 -
annat noin 12 euron tuen.
Voit myös laittaa tukesi pankkitilille, -
jonka tilinumeron näet ruudulla.
Kun laitat siihen viitteen, niin tiedämme, -
että haluat tukea Armon kalliolla -ohjelmien lähettämistä. Kiitos!
Kiitos lahjastasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare