Tervetuloa Armon kalliolle!
Tarkastelemme nyt Apostolien tekoja -
ja Jumalan armoa, -
sitä, miten Herra vahvistaa armonsa Sanan.
Tässä tarkastelussa olemme edenneet jo 6. osaan.
Viime kerralla Armon kalliolla oli hyvin hämmästyttävä -
ja hyvin erityinen hieno käytännön kokemus siitä.
Vieraana täällä Armon kalliolla oli Reino Malinen.
Veli ja ystävä, joka oli kokenut elämässään käytännössä sen, -
mitä olemme lukeneet Raamatusta näitä asioita tutkiessamme.
Seikkaperäisesti olemme nähneet, miten Jumala toimii ja parantaa -
ja vahvistaa armonsa Sanan sillä tavalla.
Reino oli ollut 7 vuotta pyörätuolissa.
Hän koki myös hyvin vakavan epilepsiasairauden.
Oikeastaan lukuisten selkäleikkausten jälkeen monin tavoin -
hän oli inhimillisesti katsoen hyvin mahdottomassa tilanteessa.
Myös lääkärien kommentit siitä, mikä on mahdollista ja mikä ei, -
olivat sen suuntaisia, että mitään ei ole tehtävissä.
Myöskin jalka oli tuolla tavalla aivan niin kuin...
...vinossa/koukussa tai miten sen nyt hyvin sanoisi, -
ei luonnollisessa muodossa. Sitä ei lääketieteellisin keinoin -
saatu suoristettua. Sitten hän oli rukouskokouksessa.
Siellä hänen puolestaan rukoiltiin.
Pirkko Jalovaara rukoili hänen puolestaan siellä kokouksessa.
Siinä hetkessä ei tapahtunut mitään, -
mutta seuraavalla viikolla hän heräsi siihen, -
että hän käveli kotonaan eteisessä -
ja jalka oli suorana.
Nyt hän on kävellyt pitkälle yli 10 vuotta, -
itse asiassa lähes 13 vuotta.
Täälläkin hän oli meidän kanssamme ja oikein reippaasti käveli.
Sen lisäksi tuohon hetkeen loppuivat epilepsiakohtaukset.
Sen jälkeen ei ole ollut yhtään epilepsiakohtausta.
Todella huikea, hämmästyttävä todistus!
Jos haluat kuulla Reinolta itseltään suoraan, -
niin katsopa TV7:n arkisto: Armon kalliolla.
Laitat sen hakuruutuun. Sieltä voit katsoa tämänkin todistuksen.
Meillä se oli yhtenä käytännön todistuksena -
ja tulemme jatkamaan tätä. Haluamme katsoa, -
miten Jumalan Sana ja Jumalan todellisuus elää tänäänkin.
Emme suinkaan kuitenkaan niin, -
että lakkaisimme Jumalan Sanan julistamisen.
Ytimessä kaikessa on koko ajan sanoma Jeesuksesta Kristuksesta, -
lihaan tulleesta VT:n lupaamasta Messiaasta, -
Kristuksesta, Jumalan Pojasta, joka on sovittanut syntimme ristillä.
Siinä ihminen voi saada kaikkein suurimman lahjan, pelastuksen.
Nämä merkit, ihmeet ja tunnusteot vahvistavat Jumalan Sanan.
Raamatun mukaan Herra vahvisti Sa- nan sitä seuraavien merkkien kautta.
Ytimessä on sanoma Jumalan armosta ja rakkaudesta.
Sen lisäksi saamme iloita kaikista lahjoista, mitä Jumala antaa.
Aina kuitenkaan ihmiset eivät iloitse.
On hämmästyttävää, miten ihmiset reagoivat tällaisiin asioihin.
Luemme Apostolien tekojen 4. luvusta.
Sen 3. luvussa on kerrottu, miten Pietari ja Johannes palvelevat.
Siinä käy niin, että lähimmäinen, äitinsä kohdusta asti rampa mies -
ryhtyy kävelemään. Ihmiset ovat kovin hämmästyneitä.
Sitten Pietari julistaa heille sanomaa Jeesuksesta ja kertoo, -
että Jeesuksen nimi on hänet tehnyt terveeksi.
Ja Jeesuksen antama usko on tehnyt hänet terveeksi.
Sitten käännytään 4. lukuun. Luen sen alusta jakeet 1-3.
Eikö ole erikoinen reaktio?
Heidän vieressään seisoo ihminen, -
joka on ollut rampa äitinsä kohdusta asti, -
jonka kaikki ympärillä tuntevat.
Sen sijaan, että he iloitsisivat näin suuren avun saaneen kanssa, -
niin kerrotaan, miten he suuttuivat ja närkästyivät siitä.
Ihmisillä on erilaisia motiiveja reaktioilleen ja kokemuksilleen.
Tässä tekstin tilanteessa oli kolme ryhmää: -
papit, pyhäkön vartioston päällikkö ja saddukeukset.
Heitä yhdisti se, että he eivät halunneet muutosta, -
ainakaan tuollaista muutosta.
Papeilla oli oma oppinsa, johon tämä ei näyttänyt sopivan.
He luultavasti kokivat myös asemansa ja auktoriteettinsa uhatuksi.
Jo Jeesuksen palvellessa ennen ristinkuolemaa ja ylösnousemusta -
he olivat koko ajan joutuneet koke- maan, että ihmiset uskovat Häneen.
He eivät uskokaan sitä, mitä he kertovat ja sanovat.
Nyt se sama näytti jatkuvan.
Nyt se jatkui näin, että Jeesuksen seuraajat julistivat tätä Jeesusta.
Ja Jumala taas vahvisti Sanan, -
ja he kokivat sen suurena uhkana.
Tämä vartioston päällikkö luultavasti pelkäsi järjestyshäiriöitä.
Ihmiset olivat hämmästyneitä, ja heitä tuli paljon paikalle.
Vartioston päällikkö halusi pitää kaiken rauhallisena, -
ettei mitään järjestyshäiriöitä pääsisi tulemaan.
Saddukeukset taas edustivat sen ajan järkeisuskoa, -
johon ihmeet eivät varmaan oikein hyvin sopineet.
He vastustivat esim. ylösnousemusta aiheena, -
ja apostolit tässä päinvastoin julistivat Jeesusta ylösnousseena.
Tämä ylösnousemuksen voima näkyi käytännössä tällä tavalla.
Heillä siis kaikilla oli oma syynsä vastustaa sitä -
ja närkästyä tapahtuneesta. Varmasti he kokivat tiettyä uhkaa.
Kuitenkaan kukaan heistä ei voinut kieltää tapahtunutta.
Se todistus oli kaikkien silmien nähtävissä ja heidän edessään.
No, nyt he laittoivat apostolit ensin vankeuteen.
Tässä ei varmasti mainita sitä, mutta kenties tämän parantuneenkin.
Sitä ei kerrota, oliko hänkin vankeudessa, mutta ainakin apostolit.
Sillä aikaa, kun nämä olivat vankeudessa, -
saddukeukset lähtivät hakemaan lisää apua.
He eivät tienneet, mitä tehdä. Niinpä he hakivat lisää apua.
Täällä kerrotaan jakeessa 5: -
Nyt siis haettiin paikalle korkeimmat auktoriteetit, -
joista tiedettiin, että he voisivat tässä tilanteessa jotenkin auttaa.
Sitten nämä kaikki yhdessä kokoontuneina vaativat selitystä.
Eikö ole erikoinen tilanne?
Siinä on parantunut ihminen ja toiset vihaisesti kysyvät, -
kenen voimalla he tällaisen oikein tekivät.
Pietari ja apostolit näkivät tässä jälleen -
aivan ihanan, upean, hienon mahdollisuuden kertoa evankeliumia.
Hyvä, kun kysyttiin, että saa kertoa.
Sen jälkeen hän kertoo. Vaikuttaa siltä, -
että hyvin usein tapahtui näin.
Kun on kerrottu ja nähty, mitä tapahtui, -
niin sitten mennään ihan sanoman ydinasioihin.
Jakeessa 12 apostoli jatkaa: -
Tässä on nyt jälleen se varsinainen suuri sanoma.
Tässä on se, minkä tähden se on niin tärkeää.
Minkä tähden on tärkeää kertoa? Minkä tähden ei pidä antaa periksi?
He eivät voineet vaieta tällaisesta asiasta.
He olivat monta vuotta kulkeneet Jeesuksen kanssa.
He olivat oppineet tuntemaan hyvän paimenen.
He olivat nähneet, miten monet kurjat, kipeät, haavoittuneet -
saivat avun. Miten syntiset saivat syntinsä anteeksi.
Miten kärsivät saivat elämäänsä toivon ja tuen.
He olivat nähneet Hänen rakkautensa.
He olivat nähneet Hänen ristinkuolemansa.
He olivat nähneet Hänet omin silmin ylösnousseena.
He olivat kuulleet Hänen käskynsä: -
"Menkää ja julistakaa evankeliumia kaikille luoduille."
Jeesus oli kertonut, että nämä merkit seuraavat sitä.
He tiesivät, että kysymys on ihmisen iankaikkisesta elämästä.
Ei ole oikeasti olemassa mitään suurempaa ja arvokkaampaa asiaa.
Jokaiselle ihmiselle lopulta kaikkein tärkein asia on, -
että hän saa osakseen täyden armon.
Saa tulla täysin armahdetuksi, rakastetuksi.
Hän saa iankaikkisen elämän Jumalan rakkauden yhteydessä.
He tiesivät, että ei ole pelastusta yhdessäkään toisessa.
Niinpä heillä ei ollut semmoista mahdollisuutta, -
että he olisivat lakanneet kertomasta tällaista sanomaa.
No, ylipapeille ja hallitusmiehille tai kirjanoppineille -
tai muille mainituille ryhmille ja ihmisille tämä ei sopinut.
Se oli kyllä todella surullista.
Siellä saattoi olla joitakin, kuten muista raamatunkohdista nähdään, -
jotka näittenkin joukossa kääntyivät.
Heistä jokainen on suuri ilo.
Oli silti paljon näitä, jotka pysyivät siinä kovuudessa.
Olisihan heillä ollut mahdollisuus nöyrtyä.
Kutsu armoon ja pelastukseen koski myös heitä, -
mutta suuri osa heistä ei tehnyt niin.
Sen sijaan täällä jakeessa kerrotaan: -
Nyt oli siis annettu selkeä käsky: -
tästä lähtien tästä Jeesuksesta ei saa puhua yhtään mitään.
Asia oli kuitenkin liian tärkeä.
Apostoleilla ei ollut mitään mahdollisuutta vaieta.
Ei voi jättää ihmisille kertomatta ihmisen ainoaa perimmäistä toivoa.
Sitten he uhkailivat apostoleja vielä enemmän, -
mutta päästivät kuitenkin heidät.
Kaikki näkivät, mitä oli tapahtunut, -
niin he eivät voineet puuttua tilanteeseen.
Ja ihmiset olivat niin iloissaan tapahtuneesta.
Apostolit menivät yhteen ja rukoilivat -
ja olivat muiden uskovien kanssa yhdessä.
He eivät reagoineet niin, että pitää lopettaa, kun vastustetaan.
Seuraavaksi näemme, miten he käyvät rukoukseen.
He kertovat Jumalalle tämän huolensa.
Kun uhattiin, niin heidän reaktionsa oli rukoilla Jumalaa, -
että Jumala antaa rohkeuden jatkaa.
Mekin joudumme tänäkin päivänä sen vastustuksen eteen.
Oikea vastaus ei tietenkään ole: "Annamme periksi."
Meille on annettu niin arvokas Sana.
Meillä on sanoma Vapahtajasta. Sanoma siitä, -
että joka ikinen Häneen turvaava pelastuu.
Hän antoi tehtävän: Menkää ja julistakaa evankeliumia.
Joka uskoo ja kastetaan, se pelastuu.
Ystävä rakas, rukoillaan Jumalalta voimaa siihen.
Yhdy tähän rukoukseen. Rukoillaan yhdessä -
tässä hetkessä, että Jeesus itse tulee. Hän on sinun ja minun sydämessäni.
Että Jumala antaa Pyhän Henkensä, täyden armonsa ja meille voimaa.
Ja myös, että Hän vahvistaa Sanansa. Sinä siellä, me täällä.
Rukoillaan kaikki yhdessä näin.
Kiitos, rakas taivaallinen Isä, että saamme tulla kasvojesi eteen.
Kiitos, että olet antanut meille ihanan evankeliumin sanoman.
Rukoilemme, että täytät myös meidät Pyhällä Hengelläsi.
Anna meillekin rohkeutta, voimaa, taitoa, rakkautta julistaa Sanaasi.
Herra, kosketa häntä, joka nyt TV:n äärellä Sinua rukoilee -
tai tietokoneen tai minkä ruudun äärellä onkaan.
Anna Pyhä Henkesi. Tule, Jeesus, hänen sydämeensä.
Vahvista häntä hänen elämänsä mahdollisuuksissa.
Armahda ja pelasta. Ystävä rakas, -
Jeesuksen nimessä ja veressä saat uskoa -
kaikki syntisi anteeksiannetuiksi.
Runsasta Jumalan armoa ja siunausta jokaiseen päivääsi! Aamen.
Kun haluat osaltasi tukea Armon kalliolla -ohjelmia, -
niin voit soittaa ruudulla näkyvään numeroon.
Voit myös laittaa tukesi tilille ruudulla näkyvän viitteen kera.
Kiitos lahjastasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare