Tervetuloa Armon kalliolle! Minun nimeni on Petri Välimäki.
On ilo olla tänään sinun kanssasi tässä Armon kalliolla.
Olemme nyt tulleet kaikkia neljää evankeliumia -
käsittelevässä kokonaisuudessa jo sen 18. osaan.
Viimeisimmissä jaksoissa keskityimme -
Luukkaan evankeliumin erityis- näkökulmiin, joita hän painotti.
Aivan viime kerralla tutkimme Jeesuksen vertauksia, -
joissa ilmenee, miten valtavasti Jeesus rakastaa -
ja haluaa armahtaa syntiset ihmiset.
Miten he ovat Jumalalle valtavan tärkeitä.
Hyvä paimen jopa jättää 99 lammasta ja lähtee hakemaan yhtä kadonnutta.
Kun se löytyy, syntyy suuri ilo.
Tämän Vapahtaja itse kuvaa kertovan siitä, -
miten taivaan enkelit, koko taivas ja siis varmaan myös Jumala itse -
puhkeavat suureen iloon, kun yksikin syntinen kääntyy.
Joskus me kovin pelkäämme, vieläkö Jumala meidät hyväksyy, -
kun olemme niin kovin heikkoja ja syntisiä.
Jeesus aivan kuin alleviivaa sitä, -
miten suurella ilolla Jumala sellaisen katuvan syntisen armahtaa.
Tätä samaa ehdotonta, syvää, ihmi- seen kohdistuvaa rakkautta kuvaa -
Luukkaan evankeliumin 15. luvun kolmas vertaus.
Samalla se kuvaa Jumalan hellää Isän rakkautta meitä kohtaan.
Vertauksen alku tosin kuvaa ihmisen syvää itsekkyyttä.
Luenpa täältä suoraan Raamatusta.
Tällainen käytös oli melkoinen loukkaus.
Vieläkin se olisi melkoinen loukkaus.
Tälle pojalle kyllä kuului osa tästä perinnöstä, -
mutta vasta sitten, kun isä on kuollut ja perintö jaetaan.
Nyt poika ei ikään kuin malta odottaa isän kuolemista.
Hän olisi toivonut...
Ainakin käytöksestä voi saada sen kuvan, -
että isä saisi olla kuollut.
Joka tapauksessa isä saattoi olla hyvin loukkaantunut.
Joka tapauksessa hän halusi rikkoa perinnön ja halusi omansa heti.
Sen jälkeen hän lähti suuressa itsekkyydessä elämään -
ja eli irstaasti tehden pahaa.
Me helposti ehkä ajattelemme, että oli kyllä kamala poika, -
joka toimi kamalan väärin ja teki pahaa. Oikeastaan tässä puhutaan -
koko ihmiskunnan suuresta ja tavattoman perustavasta tilasta.
Syntiinlankeemuksesta.
Tahtoessaan olla oman itsensä herra -
ihminen on irtautunut Jumalan yhteydestä -
ja alkanut elää omassa varassa itsekkään syntisen luontonsa mukaan.
Paratiisissa oli jo se tilanne, -
että kaikki mahdollinen muu hyvä oli tarjolla.
Vain tietystä puusta Jumala oli kieltänyt ottamasta.
Ihminen kuuli vihollisen houkutukset -
ja katsoi, että näyttää hyvältä puulta ottaa.
Hän päätti uskoa itseään enemmän eikä kuunnella Jumalaa.
Hän haluaa olla oman itsensä herra ja ottaa Jumalasta riippumatta.
Tavallaan synnin perusolemuksessa on halu itsekkyyteen, -
irtautumiseen oman syntisen luontonsa mukaan elämiseen.
Se on todella syvää ihmisyydessä näkyen -
myös tämän tuhlaajapojan elämässä ja toiminnassa rankalla tavalla.
Jos katsomme nykyäänkin ympäril- lemme, mitä maailmassa tapahtuu, -
(Tuhlaajapoikaa kuvattiin, että hän hävitti tavaransa eläen irstaasti.)
niin kyllä näemme sitä tavattoman paljon joka puolella.
Jos on vähänkään rehellisyyttä, niin täytyy huomata se.
Jos vielä rehellisemmiksi tulemme, niin täytyy alkaa miettiä, -
olemmeko me itsekkäitä, toimimmeko eri tilanteissa itsekkäästi?
Mitkä kaikki synnit meitä langettavat?
Kyllä me ihan lopulta joudumme tunnustamaan, -
että semmoinen syntinen itsekäs ihminen tässäkin on puseron alla.
Se on hyvä asia! Viimeksi Johannes totesi: -
Itse asiassa valtavan ihana asia tapahtuu tässä seuraavaksi.
No, ensin käy kyllä niin, että kun synnillä on aina seurauksensa, -
niin oli myöskin tuhlaajapojalla: -
Se on juutalaiselle miehelle melkoinen pahennus.
On usein jotenkin surullista ja kipeää tämä kääntyminen meissä.
Kuinka vaikeita ja rankkoja asioita meidän pitää ensin kokea!
Niin kuin Psalmin kirjoittaja kuvaa: -
"Hädässänsä he huusivat Herraa." Sitten Herra armahti ja auttoi.
Tavallaan kaikkia synnin seurauksia ei poisteta, -
vaan joudumme kohtaamaan pahuuden seurauksia.
Sekin palvelee kuitenkin sitä, että ihminen voi siinä ymmärtää, -
että kerta kaikkiaan kipeästi tarvitsen armoa.
Niinpä täällä kerrotaan tästä tuhlaajapojasta: -
Siinä tuli rehellinen tunnustus.
Sitten kerrotaan koko vertauksen kaikkein tärkein sanoma, -
siis jotain hyvin arvokasta.
Ulkoisesti tuhlaajapojalle sattu- neet tapahtumat olivat tosi kurjia.
Samalla kuitenkin sydämen tasolla, keskellä kurjuutta, -
siellä sydämessä oli tapahtunut jotain hurjan arvokasta.
Näemme, kun hän kääntyi ja lähti isän luo.
Nyt ei ollut kapinaa, vaatimuksia, syyttämistä.
Poissa oli halveksiva asenne isää kohtaan.
Tiedätkö, isän suuri viisaus näkyi jo siinä, -
että kun poika lähti, niin hän antoi sen mennä.
Jos hän olisi voimalla ja pakolla pakottanut ja laittanut koppiin: -
"Nyt tulee kuukausi rangaistusta! Mitään perintöjä ei tule!" jne.
Hän olisi varmaan voinut toimia niinkin, -
mutta olisiko poika ikinä ollut siellä sydämestään?
Nyt, kun isä antoi sen vapauden, poika lähti.
Poika kohtasi itse ne seuraukset.
Nyt kun poika kerran tuli takaisin, hän tuli sydämestään.
Olen monta kertaa miettinyt tuota isää silloin.
Itselläkin on ollut monta murrosikäistä lasta.
Nyt he ovat jo aikuisia, mutta ovat olleet murrosiässä.
Monta muutakin nuorta olen nähnyt siinä tilanteessa.
Kun itse kukin on noilla omilla itsekkyyden teillään -
- itsekin olin aikanaan ja aika rankasti vielä kaiken lisäksi -
niin se valtava vanhemman tuska siinä!
Hätä ja huoli siitä lapsesta! Miten sille käy?
Oikein miettii, miten tuo isä osasikin juosta vastaan, -
kun poika tuli?
No, minun on helppo se kuvitella, kun ajattelen sitä isää.
Uskon, että aamulla ensimmäiseksi herätessään aina tielle katsomaan:
ei sitä poikaa nyt vain näkyisi tulemassa?
Heti kun tuli vähän valoa, aurinko sarasti, -
niin jo katsomassa, olisiko poika tiellä tulossa.
Välillä piti ehkä mennä syömään puuroa ja aamiaista.
Sitten ennen raskaisiin töihin lähtöä taas katsomaan tielle, -
näkyisikö poikaa tulemassa?
Välillä päivällä ruokatunnillakin piti mennä tien päähän katsomaan, -
että ei sitä poika siellä olisi? Voi, voi, missä minun poikani on?
Monta kertaa päivässä ja illalla vielä ensin töitten jälkeen.
Ja ihan viimeiseksi ennen hämärän tuloa -
vielä sinne tien päähän katsomaan: "Ei sitä poikaa missään näkyisi?"
Tätä jatkuu päivittäin, viikoittain, kuukausittain, -
ehkä vuosi toisensa jälkeen.
No, kerran isä on taas tien päässä. Nyt se poika tulee sieltä!
Eihän siinä ole kahta kysymystä, mitä nyt tehdään!
Nyt juostaan täysillä! Poikani on herännyt eloon!
Minun rakas poikani tulee siellä!
Ei mikään olisi pidätellyt sitä isää!
Jeesus käyttää opetusta tällaisesta isästä, siitä, -
kuinka valtavalla tavalla Jumala haluaa armahtaa syntisen ihmisen.
Vaikka kuinka lokaan olisi mennyt ja väärin toiminut, -
siltikin haluaa armahtaa. Tämä on sitä Jeesuksen ja UT:n opettamaa -
täysin armahtavaa, meitä omana itsenämme rakastavaa -
Agape-rakkautta. Se on sitä.
Poissa oli isältäkin vaatimukset, syyttämiset, moitteet.
Poissa oli kaikki semmoinen. Oli vain "minun rakas poikani"!
Se kohdistuu suoraan siihen ihmiseen itseensä.
No, tämä vanhempi veli... oli sitten kyllä pahoillaan -
ja meinasi alkaa moittia isääkin siitä.
Isä vastaa vanhemmalle veljelle. Itse asiassa hän rakastaa tätäkin.
Eihän se nyt ole pahasti vastattu!
Hänhän selvästi ilmaisee, miten hän rakastaa vanhempaakin veljeä.
Sitten hän jatkaa: -
Sitä kuvaa myös se, että kun poika tulee, -
hän on itsekin tuomion sävyssä tavallaan.
Hän ei edes tohdi pyytää lapseksi- pääsyä, vaan vain palkkalaiseksi.
Hän olisi suostunut vaikka orjaksi, kun pääsee vaan lähelle isää.
Mutta isä ei ottanut häntä sillä tavalla vastaan.
Isä aloitti valtavat juhlat! Isä laittoi hänelle parhaat vaatteet!
Näemme siinä kuvan siitä, mistä Jeesus pari lukua myöhemmin puhuu.
Jumala antaa meille vanhurskauden.
Jeesuksen vanhurskauden puku luetaan meidän hyväksemme.
Isä antaa käteen sormuksen, joka ilmeisesti oli sinettisormus.
Sellainen, että jos olet vaikka vaimo, -
saisit mieheltäsi täysin avoimen luottokortin vapaaseen käyttöön.
Sinettisormus osoitti, että hän on tämän talon arvohenkilö, -
joka saa myös talon nimissä toimia.
Kaikki näkevät, että hän on suuresti arvostettu isän poika.
Isä ottaa syöttövasikan, joita talossa oli yleensä vain yksi.
Se oli vain tosi suuria juhlia varten.
Tämä isä ei olisi voinut edes kuvitella suurempaa juhlan syytä.
"Minun poikani on herännyt eloon ja tullut takaisin!"
Miten valtavalla tavalla Jumala haluaakaan meitä armahtaa!
Paljon enemmän kuin ymmärräm- mekään tai haluamme pyydellä.
Hän haluaa miljoona kertaa enemmän armahtaa, siunata sinua, jokaista.
Katuva syntinen on valtavan hyvässä asemassa.
Hän saa syntinsä anteeksi ja aivan uuden armon, arvon myös: -
Pääsemme suurimpaan arvoon, mihin ihminen voi päästä elämässä.
Hänestä tulee Jumalan perhekunnan jäsen, Jumalan lapsi.
Ajattele! Ainoa kerta, kun Raamattu kertoo Jumalan juoksevan, -
on silloin, kun Hän juoksee syntistä armahtamaan.
Silloin on Jumalalla niin kiire.
Kaikissa 3 perättäisessä vertauksessa Jeesus opettaa, -
kuinka suuri ilo taivaassa on jokaisesta, -
joka tekee parannuksen ja kääntyy.
Haluaisitko tänään yhtyä siihen?
Rukoilla, että sinäkin haluat synnit anteeksi -
ja kääntyä tämän rakastavan Isän ja Vapahtajan luo?
Jos et ole ikinä ollut vielä uskossa, -
nyt saat tulla uskoon ja lähteä Jeesuksen seuraajaksi.
Jos jo olet, niin rukoillaan, että Hän opettaa rakkautta -
ja armoa sinullekin yhä paremmin. Rukoillaan yhdessä vaikka näin.
Kiitos, rakas Jeesus, että saamme rukoilla yhdessä.
Ihan erityisesti pyydämme hänen puolestaan, -
joka nyt rukoilee: "Tule Herrakseni ja Vapahtajakseni."
Joka haluaa nyt tunnustaa syntinsä ja pyytää Sinua antamaan anteeksi.
Ystävä, Jeesuksen nimessä ja veressä saat uskoa, -
että kaikki syntisi on annettu anteeksi.
Kiitos, että saamme rukoilla myös hänen ja meidän kaikkien puolesta:
Opeta, Isä, meitä yhä paremmin tuntemaan -
Sinun valtavaa armoasi ja rakkauttasi.
Anna Pyhä Henkesi ja se ihme, että opimme tuntemaan -
ja saamme oikein kasvaa Sinun armossasi ja tuntemisessasi.
Herramme Jeesuksen Kristuksen armo, Isän Jumalan rakkaus -
ja Pyhän Hengen osallisuus olkoon sinun kanssasi -
nyt ja ihan aina. Aamen.
Jumalan on antanut meille valtavan ihanan lahjan.
Saamme tulla osalliseksi Jumalan armosta ja kasvaa siinä.
Hän on myös antanut meille tehtävän kertoa siitä.
Me tarvitsemme siihen toisiamme.
Sinä voit olla mukana tekemässä Armon kalliolla -ohjelmaa -
laittamalla tukesi ruudussa näkyvään numeroon viitteen kera -
tai soittamalla numeroon 0600 10177.
Silloin tulee noin 12 euron tuki.
Kiitos, ystävä, mukanaolostasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare