Tervetuloa Armon kalliolle! Minun nimeni on Petri Välimäki.
Olemme nyt tulleet kaikkia neljää evankeliumia -
rinnakkain käsittelevässä kokonaisuudessamme jo jaksoon 17.
Edellisissä ohjelmissa olemme tutkineet mm. sitä, -
miten Jeesuksessa täyttyivät lukuisat VT:n lupaukset.
Monesti hyvin, hyvin tarkasti.
Miten Hän on Messias, Hän on Jumalan Poika.
Hän on hyvä paimen. Miten Hänessä saamme kaikki syntimme anteeksi.
Hän johdattaa omiaan, suojelee ja varjelee, -
sitoo haavoittuneiden haavat ja hoitaa uupunutta Sanan mukaan.
Tähän liittyvät varsin monet Raamatun Jeesukseen liittämät lupaukset.
Viime kerralla tutkimme sitä, miten Jeesus tiesi edeltä, -
mitä tämä kaikki tulisi Hänelle maksamaan.
Silti Hän oli valmis kulkemaan kohti ristiä, koska Hän rakastaa meitä.
Luukkaan evankeliumissa on myös vertauksia, -
joita kaikkia ei ihan sellaisenaan ole muissa evankeliumeissa.
Luukas tutki tarkkaan silminnäkijöiltä kaikki.
Lääkäri Luukas eli alkuseurakunnan keskellä.
Hänestä myös eri puolilla kerrotaan Uudessa testamentissa.
Hänellä oli ainutlaatuinen mahdollisuus tutkia ja kysyä tarkasti -
silminnäkijätodistajilta, apostoleilta, Marialta, -
ja Jeesuksen perheenjäseniltä jne. asioita.
Myös tässä tutkimisessa Hän voi kuulla uusia, tarkkoja vertauksia -
ja opetuksia ja tilanteita. Siksi hänen evankeliumissaan on -
jonkun verran myös sellaista erityisaineistoa.
Ja monia hienoja opetuksia ja vertauksia, jotka liittyvät siihen, -
miten suurella rakkaudella Jeesus kohtasi syntisiä.
Joitakin evankeliumin vertauksia on muissakin evankeliumeissa, -
jotkut ovat erityisesti juuri hänen kertomiaan.
Luvun 15 alussa kerrotaan, miten publikaanit ja syntiset tulivat -
Jeesuksen luo kuulemaan Häntä.
Fariseuksille tämä oli suuri pahennus, -
sillä näitä ihmisiä pidettiin halveksittavina.
Publikaanit työskentelivät roomalaisille -
ja heidän ajateltiin kokoavan myös itselleen omaisuuksia -
toisten kustannuksella.
Syntisiä taas pidettiin ihmisinä, jotka olivat rikkoneet lakia.
Nämä Luukkaan evankeliumin kuvaamat olivat sitä siinä määrin, -
että asia oli yleisesti tiedossa.
Fariseukset siis katsoivat olevansa heidän yläpuolellaan -
ja paheksuivat sitä, että Jeesus vietti heidän kanssaan aikaa.
Näimme jo Matteuksen evankeliumista aiemmin, -
miten Jeesus sanoi näille paheksujille: -
Luukas kuvaa 15. luvussa vielä lisää tätä samaa asiaa.
Luetaan 15. luvun 4. jakeesta eteenpäin:
Näemme tämän, minkä olemme jo nähneet muissakin yhteyksissä: -
Jumala ja Jeesus ilmoittaa itsensä valtavan hyvänä paimenena.
Näissä vertauksissa Hän opettaa Jumalan valtavasta rakkaudesta -
ja tästä paimenen sydämestä. Tässä tapauksessa niin valtavasti -
Jumala haluaa armahtaa ihmisen.
Hyvä paimen haluaa etsiä sen ihmisen, joka on kadoksissa.
Hän siis jopa jättää ne 99 ja lähtee etsimään sitä yhtä.
Monen ihmisen on todella hieman vaikea tiedostaa tätä, -
kuinka paljon Jumala haluaa armahtaa ja parantaa, -
pelastaa, antaa anteeksi.
Meillä on välillä ehkä vähän semmoinen ajatus...
Sielunhoidossakin useissa keskus- teluissa näkee ihmisten hätää, -
ja itsekin ihmisenä on kohdannut monia tunteita ja suurta kipua.
Me luulemme, että meidän pitää väkisin saada itsemme...
Jos Jumala nyt suostuisi meidät armahtamaan ja ottamaan.
Rakas ystävä, se ei ole ollenkaan niin, -
että Jumalaa täytyy kauheasti suostutella.
Hän rakastaa äärettömän paljon. Hän tahtomalla tahtoo pelastaa.
Ajattele! Mikään hinta ei ollut Hänelle liikaa, -
kun niin paljon Hän halusi pelastaa.
Sinulle, joka silti pelkäät, ettei se koskekaan sinua, -
sanon muutaman suoran Raamatun Sanan tähän kohtaan.
Siis senhän me muistamme, että Jumala on rakkaus: -
Ehkä vielä voimakkaammin Hän sanoo sen Hesekielin kirjassa:
Hän sitoo sen siihen, että niin varma kuin on Hänen olemassaolonsa, -
on se, ettei Hän tahdo kenenkään lähtevän jumalattomana: -
Tai sitten kerrotaan myös, mitä Hän ei tahdo.
Nyt huomaat, että Jumala on ilmoittanut tahtonsa niin selkeästi, -
että Hän ei jätä siihen mitään epävarmuutta.
Hän tahtoo, että KAIKKI pelastuisivat.
Hän EI tahdo, että KUKAAN hukkuisi.
Hän EI katso henkilöön. Hän on rikas antaja kaikille, -
jotka Häntä avuksi huutavat. Jeesus tässä vertauksessa kuvaa, -
että Hän, hyvä paimen, tahtoo sitä niin paljon, -
että Hän oikeasti lähtee etsimään sitä kadonnutta.
Hesekielissä Jumala oli jo ilmoittanut, -
että kadonneet Hän tahtoo etsiä, eksyneet tuoda takaisin.
Kun tämmöinen ihminen tulee takaisin, tässä kuvataan, -
että lampaan löydyttyä alkaa valtava ilojuhla. Jeesus sanoo: -
Otetaan vielä toinen vertaus: -
Tässä on kyse ilmeisesti sellaisesta pääkoristeesta, -
joka oli naimisissa olevilla naisilla -
merkittävästi ilmaisten heidän arvoaan.
Nämä olivat huomattavan arvokkaita ja kalliita koristeita.
Nämä 10 rahaa oli ketjulla kiinnitetty yhteen.
Jos yksi siitä ketjusta puuttui, -
se vei koko päähineen arvon. Sitä ei voinut semmoisena käyttää.
Niinpä, jos jonkun naisen koristeesta lähti raha pois, -
niin tuli tosi hätä etsiä sitä vaikka miten, -
että saadaan se takaisin siihen, mihin se kuuluu.
Kun se löytyi, alkoi jälleen valtava ilo ja riemu.
Nyt jälleen Jeesus sanoo: -
Edellisessä vertauksessa on hienosti 'samoin on ilo taivaassa'.
Nyt sanotaan, että 'on Jumalan enkeleillä ilo yhdestä syntisestä'.
Oletko ajatellut, että meille pienille ihmisille tapahtuu asioita, -
että taivas seuraa niitä.
'Koko taivaassa' on ilo ja 'enkelit riemuitsevat', -
ja Isä riemuitsee, Vapahtaja riemuitsee.
Kun yksikin syntinen kääntyy, -
tulee Vapahtajansa luo armahdettavaksi, -
se on niin suuri asia Jumalan Sanan mukaan, että silloin taivas repeää.
Repeää ilosta, puhkeaa riemuun.
Sitä samaa kuvaa vielä tässä kolmas vertaus -
tässä samassa yhteydessä, usein sanotaan tuhlaajapoikavertaus.
Sen tarkempi nimitys olisi ehkä rakastava, odottava isä -vertaus.
Molemmat näkökulmat ovat totta. Sitä käsitellään ensi kerralla.
Se on niin laaja vertaus ja siinä on tärkeitä näkökulmia vielä lisää.
On silti hyvä huomata jo nyt, että Jeesuksella on useita vertauksia, -
joissa on kaikissa sama ydin: miten suuri ilo taivaassa alkaa, -
kun ihminen syntisenä turvautuu Vapahtajaansa ja kääntyy.
Tulee parannukseen.
Tämä on ehkä vähän vaikea asia meille myös.
Ehkä nykyään puhumme niin paljon mieluummin -
Jumalan rakkaudesta ja hyvyydestä, josta toki on tosi tärkeä puhuakin.
Siihen sisältyy ja se on Raamatussa niin valtava sanoma.
Mutta tämä toinen puoli, että me olemme syntisiä ihmisiä.
Se on vakava asia. Emme saa myöskään sitä tosiasiaa sivuuttaa.
Kristinusko ei ole humanismia, -
jossa uskotaan ihmisen omaan hyvyyteen ominensa.
Kristinuskon mukaan ihminen on syntiinlangennut ihminen.
Ja se on vakava asia. Se on tavattoman vakava asia.
Vaikka ehkä tekisi mieli sivuuttaa -
vakavien ja kurjien asioitten sanominen, niin se ei ole rakkautta.
Jeesus sanoo, että jos suola käy suolattomaksi, sillä ei ole virkaa.
Meidän ei pidä ottaa suolaa pois tästä sanomasta.
Ei pidä ottaa sitä varoitusta pois, vaikka se vähän kirvelisikin.
Syntisinä Raamatun mukaan ihmiset ovat menossa väärään suuntaan.
Se on ihan Raamatun ydinsanomassa:
..."joka häneen uskoo, hukkuisi" -
tai toisten käännösten mukaan "joutuisi kadotukseen".
Me ihmiset tarvitsemme Vapahtajaa.
Kun ihminen tulee syntiseksi - tiedän, ettei se tunnu mukavalta -
mutta Raamatun mukaan se on itse asiassa suuri armo.
Silloin on tapahtunut jotain hyvin kallisarvoista ihmisen sydämessä.
Raamattu sanoo:
Raamatun tie pelastukseen ei siis ole sellainen, -
että leikitään olevamme kauhean hyviä kaikki.
Sanotaan kaikki synti pois, ettei mitään syntiä enää olekaan jne.
Se ei ole totta.
Jumala on kaikkivaltias, kaikkitietävä, kaikkinäkevä, -
ja Jumalan Sana kertoo, että synti on hyvin vakava asia.
Kaikki ovat syntiä tehneet ja ovat Jumalan kirkkautta vailla.
Me emme itsekkäinä syntisinä voisi päästä iankaikkiseen taivaaseen.
Ajattele, kuinka kurja paikka se olisi, -
jos kaikki menisivät sinne sellaisinaan.
Ainainen pahuus, itsekkyys, väkivalta, kiusaaminen.
Eihän semmoista paikkaa voisi kutsua taivaaksi!
Siksi heti, kun ihminen oli langennut syntiin, -
Jumala laittoi heille esteen vartioimaan elämän puun tietä, -
ettei tuollainen kauhistus tapahtuisi.
Sen sijaan Jumala antoi uuden tien.
Hän antoi oman Poikansa, Vapahtajan, Jeesuksen Kristuksen.
Hän tuli sovittamaan syntimme, että me voimme saada ne anteeksi -
sisältäen sen, että Hän tulee sydä- meemme ja uudestisynnyttää meidät.
Olemme uusia luomuksia Jeesuksessa Kristuksessa -
matkalla taivaaseen.
Se prosessi tässä ajassa jää vajavaiseksi.
Tässä ajassa olemme aina vajavaisia.
Kerran taivaassa me jokainen rakas- tamme ihan koko sydämestämme.
Kukaan ei halua pahaa. Siinä iankaikkisuudessa kyllä kelpaa olla.
Jumalan enkelit tietävät tämän.
Taivas tietää, kuinka valtavan upeasta asiasta on kyse.
Siksi Raamattu sanoo, että aina kun joku syntisenä kääntyy, -
turvautuu Vapahtajaan, tekee parannuksen, -
niin enkeleillä ja koko taivaassa alkaa suuri riemu.
Niin isosta asiasta on kysymys.
Etkö, rakas ystävä, sinäkin tahtoisi tänään tunnustaa -
olevasi syntinen ja pyytää Jeesusta sydämeesi.
Hän antaa tosi parannuksen ja elämän. Rukoillaan sitä yhdessä.
Rukoile sinä siellä ja me yhdessä täällä.
Kiitos, rakas taivaallinen Isä, että saamme nyt tunnustaa -
- tuo katsojaystävä ja me täällä - että olemme syntisiä.
Jeesus, anna kaikki synnit anteeksi.
Tule sydämeen Pyhässä Hengessä.
Anna uusi elämä. Uudestisynnytä ja pelasta iankaikkisuuteen asti.
Rakas ystävä, joka tahdoit osallistua tuohon rukoukseen -
ja nytkin rukoilet: "Tule, Jeesus, sydämeeni ja armahda minutkin."
Jeesuksen nimessä ja veressä sinun syntisi on annettu anteeksi.
Sinä saat olla Jumalan lapsi Jeesuksessa Kristuksessa.
Kulje rohkeasti ja iloiten sitä tietä. Ole siunattu! Hei!
Jumala on antanut meille valtavan ihanan lahjan.
Saamme tulla osalliseksi Jumalan armosta ja kasvaa siinä.
Hän on myös antanut tehtävän kertoa siitä.
Me tarvitsemme siihen toisiamme.
Voit olla mukana tekemässä Armon kalliolla -ohjelmaa -
laittamalla tukesi ruudussa näkyvään numeroon viitteen kera -
tai soittamalla numeroon 0600 10177.
Silloin tulee noin 12 euron tuki.
Kiitos, ystävä, mukanaolostasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare