Tervetuloa Armon kalliolle!
Jumalan armon ja rakkauden välit- tämistä koskevassa kokonaisuudessa-
olemme viime ohjelmissa käsitelleet erilaisia armon ydinkäsitteitä -
armon sanomaan liittyen.
Tänään meillä on jälleen tällainen ydinkäsite - pelastusvarmuus.
Pelastusvarmuus ei kylläkään ole suoraan Raamatussa oleva sana, -
joskin sen perusteet Raamatussa ovat erittäin hyvät.
Miksi tämän asian käsittely on meille tärkeää?
Siksi, että on niin paljon niitä, -
jotka tavallaan ymmärtävät hieman väärin -
ja ennen kaikkea tuntevat ja kokevat -
oman haavoittuneen sisimpänsä ja epävarmuutensa kautta tätä.
Siinä hyvin helposti tapahtuu sekaannus.
Sen sijaan, että ihminen iloitsisi siitä ihanasta sanomasta, -
minkä Jumalan Sana meille antaa, tästä ilosanomasta...
Sitähän evankeliumi-sana tarkoittaa, 'euangelion' alkukielellä.
Se on nimenomaan hyvä iloinen sanoma jo saavutetusta voitosta.
Hyvin monen sisimmässä on tässä kohtaa hämmennystä.
Vaikka on vastaanottanut Jeesuksen ja Jumalan Sanan mukaan -
hän on Jumalan lapsi, armahdettu ja pelastettu, -
niin hän arvioi asiaa -
oman kipeän sisimpänsä ja haavoittuneisuutensa kautta.
Hänen elämässään on voinut tapahtua hyvin vaikeita asioita.
Hänen alitajunnassaan voi olla hyvin syvällä epävarmuutta -
ja ehkä hylkäämistä, yksinjäämistä, monenlaista kipeyttä.
Hänen tunne-elämänsä ja kokemuksensa -
toimivat oman kipeyden kautta.
Jos hän ei ole ankkuroitunut kunnolla, -
niin hän arvioi uskoaan ja Jumalan lapseuttaan - ei Sanan kautta -
vaan oman haavoittuneen ja kipeän sisimpänsä kautta.
Kipeä sisin antaa viestin, -
että olen liian huono ja syntinen -
eikä minua rakasteta. Näin hän ei pysty luottamaan -
edes Jumalaan.
Tavattoman moni ihminen kärsii tällaisesta kivusta, -
moni uskova ihminen.
Esikuvani, hyvä ystäväni, edesmennyt Kalevi Lehtinen -
puhui tästä asiasta todella paljon.
Hän vertasi sitä veneilyyn.
Kun haluaa kiinnekohdan, niin heittäisi ankkurin lastiruumaan.
Jos ankkurin heittää sinne, se ei auta mitään. Kiinnekohtaa ei ole.
Jos heitämme ankkurin aina lastiruumaan, omiin tunteisiimme, -
niin emme saa luotettavaa kiinnekohtaa.
Jokaisen tunteet näet ovat kovin häilyväiset. Tietysti eroja on.
Jollakin vähän enemmän ja jollakin vähemmän, -
mutta ei siitä ainakaan Jumalan Sanan mukaista perustusta tule.
Nimittäin Jumalan Sanassa ja kristinuskossa perustus on -
kyllä meidän ulkopuolellamme.
Perustus, turva ja oikea paikka ankkurille on -
Jeesuksen täytetyssä työssä, Jumalan Sanassa ja lupauksissa.
Olemme jo käsitelleet Jeesuksen täytettyä työtä.
Jumalan oma Poika, Jeesus Kristus, tuli tähän maailmaan -
ja miten Hän rakasti, opetti Jumalan rakkauden -
ja Jumalan hyvän tahdon ihmistä kohtaan.
Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että Hän antoi ainoan -
Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo, -
hukkuisi tai joutuisi kadotukseen, vaan saisi iankaikkisen elämän.
Olemme puhuneet sovituksesta ja lunastuksesta, -
miten Hänessä meidät on sovitettu ja lunastettu.
Vaikka perusteet ovat näin selvät, -
niin monikaan ei uskalla ajatella itseään -
turvallisesti Jumalan lapsena.
Armon ja rakkauden sanoman välit- tämisessä se on ongelmallinen asia.
Kun ei uskalla itseäänkään ajatella turvallisesti Jumalan lapsena, -
on aika vaikeaa välittää iloista ja turvallista uskoa lähimmäisille.
Se myös kovasti nakertaa meidän motiiviamme.
Kun olemme kovin epävarmat, miten uskallamme puhua sitä eteenpäin.
On vaikeaa elää todeksi sitä uskonelämää, -
kun sisällä on niin suuri epävarmuus.
Minusta tässä ongelmassa meillä on yksi ainoa mahdollisuus.
Se on se, että Jumala itse auttaa meitä tässäkin.
Hän tahtoo auttaa meitä varmasti nimenomaan Sanansa kautta.
Katsotaanpa hetki, mitä Jumalan oma Sana tästä asiasta sanoo.
Katsotaan ensin, mitä Jeesus itse puhuu, Vapahtajamme, -
Jumalan Poika, ylösnoussut Herra.
Hänelle on annettu kaikki valta taivaassa ja maan päällä.
Mitä Hän sanoo? Johannes 10: -
"Minä olen ovi; jos joku minun kauttani menee sisälle, -
niin hän pelastuu,..." Hyvin selvä ja ihana Sana, eikö?
Mietipä, miten yksinkertaista se on.
Minä olen ovi; jos joku minun kauttani menee sisälle, -
niin hän pelastuu.
Eikö niin, että nyt joudumme sisimmässämme kysymään, -
kumpaan uskomme.
Uskommeko, että Jeesus oikeasti on sen taikana, mitä Hän sanoo, -
että se on totta? Uskon, että Hän haluaa auttaa meitä.
Saamme uskoa siihen. Hän jatkaa: -
Siis he eivät IKINÄ huku.
Minä ja Isä olemme yhtä.
Vieläpä jakeessa 35 heti tämän jälkeen Hän sanoo: -
Raamattu ei voi raueta tyhjiin.
Se on suorastaan mahdotonta, että Raamattu raukeaisi tyhjiin.
Jumalan Sanaan ja Jumalan lupauksiin saa luottaa.
Voi olla pikkuisen, että tässä asiassa on ollut väärää opetusta -
tai sanotaan, että opetuskin on ollut epävarmaa, -
että sekin on jättänyt siihen... On voitu joskus jopa ajatella, -
että on nöyrää olla uskomatta tässä Jumalan Sanaan.
Huomaatko? Varmaan tuli itsellesikin mieleen, -
että on ristiriitaista pitää nöyränä sitä, ettei uskota Jumalan Sanaa
Jos uskotaan omia tunteita enemmän, niin ei, ei se ole nöyryyttä.
Kyllä nöyryyttä on uskoa, että Jumalan puhe on totta.
Nöyrästi ottaa se vastaan. Sen saa ottaa vastaa myös iloiten.
Apostoli teki niin. Niinpä hän sanoo Room. 8. luvussa: -
Vielä seuraavassa jakeessa hän vakuuttaa: -
Tässä meillä on apostolin vakuutus, josta hän vielä vakuuttaa, -
että hän puhuu totta ja vielä totta Pyhässä Hengessä.
Meillä on lupa tosiasiallisesti ihan lapsen lailla -
käydä Jumalan lupausten ääreen ja luottaa Häneen.
Ottaa vastaan pelastusvarmuus, joka ei perustu tunteisiimme, -
vaan siihen, että Jumala on luotettava ja varma.
Ja Hänen Sanaansa saa luottaa.
No, miksi sitten on niin hyvä, että meillä on pelastusvarmuus?
Voimme kysyä, onko se ihan välttämätöntä?
Ystävä, siihen sanon, ettei ole. Ei ole välttämätöntä.
Ei varmuus ihmistä pelasta.
Itse asiassa uskon, että kaikkein pelkäävin, heikoin, epävarminkin...
Sanoisin jopa, että Jeesus on kaikkein perusturvavammaisimmankin -
tosi Vapahtaja, tosi pelastaja.
Ei, tämä ei ole ehto. Ei, ei todellakaan.
Heikoinkin Jeesukseen turvaava saa luottaa Hänen lupauksiinsa.
No, miksi sitten puhun tästä, jos tämä ei ole ehto?
Ensinnäkin: Jumala on hyvä ja rakastava Isä.
Hän tahtoo antaa lapsilleen hyviä lahjoja.
Eikö niin, että omille lapsillemmekin haluaisimme antaa -
turvallisuuden kokemuksen elämässä?
Että he saavat luottaa meidänkin rakkauteemme.
Voisivat elää turvallisesti ja hyvin, hyvällä mielellä ja vapaina.
Uskon, että juuri siksi Jumala on antanut tänne Sanaansa -
niin selvät lupaukset. Hän on sitoutunut rakastamaan meitä.
Hän on sitoutunut pysymään rinnallamme, -
armahtamaan meidät, antamaan meille jopa iankaikkisen elämän.
Usko, että Hän rakkaudessaan tahtoo antaa sinulle sen.
Uskon, että koska Hän tahtoo tätä, -
niin meidän on tosi tärkeää kertoa siitä eteenpäin.
Kertoa, että Jeesuksen vastaanottaneet saavat ymmärtää, -
kuinka hyvän ja rakastavan Isän osallisuuteen he saavat tulla.
Hän tahtoo sinulle hyvää. Toiseksi: tämä on tärkeää, -
koska silloin armahdettu Jumalan lapsi uskaltaa -
rakentaa myöskin elämää.
Hän uskaltaa rakentaa uskonelämää tälle kalliolle.
Jos on kokoaikainen epävarmuus, onko se edes tottakaan, -
ja olenkohan minä näin heikkona sitä..?
Eikö vaan, jos rakennetaan taloa ja perustus on hurjan heikko, -
niin kyllä siinä menee motiivi talon rakentamiseen.
Ei siitä tule mitään.
Kun meillä on turvallinen tietoisuus, jonka ankkuri on -
jossain paljon meitä luotettavam- massa eli Jumalan Sanassa -
ja saamme ihan niin vastaanottaa sen.
Olemme Jumalan lapsia, armahdettuja, pelastettuja.
Hän on luvannut täyttää alkamansa hyvän työn loppuun asti.
Jalkojen alle alkaa tulla perustukset, juuret. Efesolaiskirje sanoo, -
että rakkauteen juurtuneena ja perustuneena, Hänen rakkauteensa, -
alkukielellä 'agape', täysin kestävä, armahtava, omana itsenään, -
sellaisenaan rakastava rakkaus. Kristityn kasvu on sitä myös, -
että tämä perustus vahvistuu hänen elämässään, sydämessään.
Sen tähden hän uskaltaa alkaa raken- taa elämäänsä Jumalan lapsena, -
koska hänellä on niin hyvä turva.
Komanneksi: kun Jumalan lapsi saa kuulla -
ja alkaa vaikka pieninkin pisaroin tervehtyä tässä asiassa, -
niin hän voi kertoa siitä toisillekin.
Nyt hänellä on jotain todella kerrottavaa.
Se on jotain sellaista niin hienoa, että siitä haluaakin kertoa.
Hän sekä uskaltaa että tahtoo alkaa kertoa.
Onhan mahtavan upeaa, että on jotain niin mahtavan arvokasta, -
että tuo siitä osalliseksi tuleva saa jotain täysin turvallista, -
varmaa, luotettavaa, jonka Jumala itse on taannut.
Vielä neljänneksi: tässä epävarmassa ajassa me uskovinakin -
ja yleensä ihmiset, joudumme kokemaan erilaisia kärsimyksiä -
ja koetuksia tässä maailmassa.
Kaikkien elämässä on kellä mitäkin.
Jumala haluaa antaa myös niitten keskellä lohdutuksen, -
lohdutuksen ja turvan, että olemme joka hetki suojassa.
Vaikka maailmassa tuntuvat monet asiat hajoavan, -
haavoittumme ja koemme kipeitä asioita, -
on sittenkin olemassa jotain, joka kestää.
Jeesus voi täydellisesti pelastaa ne, -
jotka Hänen kauttaan Jumalan tykö tulevat, -
koska Hän aina elää rukoillakseen heidän puolestansa.
Ja jokainen Häntä avuksi huutava pelastuu.
Sitä Raamattu kutsuu toivon ankkuriksi, -
joka ulottuu esiripun sisäpuolelle asti -
ja kehottaa meitä pitämään kiinni siitä toivon ankkurista.
Ajattele, miten paljon parempi ankkurin paikka -
kuin meidän oma lastiruumamme!
Se on täällä Jumalan Sanassa.
Rukoillaan vielä. Rukoile siellä mukana, -
että Jeesus vahvistaa toivon ankkurin sydämessäsi.
Haluat vastaanottaa Jeesuksen ja Hänen antamansa varman toivon.
Kiitos, rakas Jeesus, että saamme yhdessä katsojan kanssa rukoilla.
Tule hyvä, armollinen, rakastava, luotettava, varma Vapahtaja -
hänen ja meidän jokaisen tätä nyt pyytävän sydämeen.
Herra, rukoilemme, että Jeesus annat sen luottamuksen Sanaasi, -
että sisimmässä ja mielessä tapahtuu ihme.
Syntyy tietoisuus, että Jumalan Sanaan todella on lupa luottaa.
Armahda, pelasta täydellisesti perille asti.
Sinun kädellesi, luotettava hyvä Jumala, me jäämme.
Herramme Jeesuksen Kristuksen armo, Jumalan rakkaus -
ja Pyhän Hengen osallisuus olkoon sinun kanssasi -
nyt, aina ja iankaikkisesti. Aamen.
On suuriarvoinen asia, että saamme olla välittämässä armon sanomaa -
ja monin tavoin tukemassa lähim- mäistämme elämään sitä todeksi.
Me tarvitsemme varustusta. Me tarvitsemme tukea.
Samoin ohjelman toteuttaminenkin tarvitsee tukea.
Sinä voit olla osa tätä palvelutehtävää.
Soittamalla numeroon 0600-10077 tuet noin 10 eurolla -
Armon kalliolla -ohjelmien lähettämistä.
Voit myös laittaa ruudussa näkyvään tilinumeroon viitteen kera tukesi -
ja sillä tavalla tukea tätä. Kiitos lahjastasi!
Kiitos, että saamme näinkin yhdessä palvella!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare