Isä oli rakennusurakoitsija ja hyvin menestyvä mies.
Minä en tietysti pienenä poikana ymmärtänyt -
hänen sielunsa vammoja ja haavoja, joita hän oli saanut sodassa.
Hyvin usein hän käytti viikonloppuisin alkoholia -
ja hänestä tuli hyvin väkivaltainen humalapäissään.
Hän monta kertaa pahoinpiteli äitiäni, jopa meitä lapsiakin.
Mutta minulta oli sellainen pieni toive ja unelma isältä, -
että saisin häneltä joskus potkulaudan.
Tätä toivetta hänelle monta kertaa kerroin ja odotin.
Hän sitten lupasi, että hän minulle tällaisen potkulaudan hankkii.
Erään kerran hän töistä tullessaan työntää tuliterää potkulautaa -
sinne Kuopion Rajakadulle, jossa asuimme.
Tällä tavalla hän minua vei muutaman kerran myös kaupungille -
ja ostoksille ja työnsi selästä, kun tomerasti potkin potkulautaa.
Tällä tavalla alkoi luottamus omaan isään rakentua.
Kuitenkin sitten erään kerran kaikki rikottiin -
ja kaikki hajotettiin. Tulee taas kerran humalassa kotiin -
ja saa raivokohtauksen.
Meillä oli pystykorvakoira pihalla.
Hän löi koiran lauta-aitaan kiinni, surmasi koiran.
Hän otti sen minun potkulautani ja raivopäissään kiroillen -
särki sen aivan pirstaleiksi. - Joo.
Tällä tavalla, tiedätkö, särjettiin se minun unelmani ja luottamus, -
jota olin pyrkinyt rakentamaan isääni. - Joo.
Se oli tosi koskettava luettavaa.
Kun luki vielä sen viitekehikon, missä elit.
Jouduit monet kerrat katsomaan äidin pahoinpitelyä -
ja miten viina kaikkea pahaa tuo, -
niin siinä tavallaan rikottiin sinun sisimpäsi.
Kyllä näin täytyy sanoa, että koko sielunmaailma meni palasiksi.
Jatkuva pelko, jatkuva kipu ja jatkuva epävarmuus oli sydämessä.
Isä silpoi äitiä leipäveitsellä -
ja äiti joutui pahasti vammautuneena sairaalaan.
Me jouduttiin sisareni kanssa lastenkotiin ja sieltä kouluun.
Perhe oli hajonnut jo. Isä joutui vankilaan -
ja me jouduttiin pieneen hella- huoneeseen asumaan.
Sitten alkoi minulla kouluaikana vaikea epäsosiaalinen käytös.
Ajauduin sellaisiin porukoihin, missä opeteltiin viinanjuontia, -
tupakanpolttoa ja pikkurötöksien tekemistä. - Joo.
Tämä kasvoi ja kasvoi.
Muistaakseni, olitko 15-vuotias, kun äitisikin kuoli?
Olin täyttänyt 16, kun äiti kuoli. - Joo.
15-vuotias olin, kun isä kuoli.
Jouduin täysin sitten oman onneni varaan.
Minä jouduin ihan ensimmäisen kerran 15-vuotiaana vankilaan -
väkivaltaisen käyttäytymisen ja rötösten takia.
Sitten myöhemmin rikoksethan kovenevat ja kasvavat.
Tiedätkö, se on merkillinen prosessi, -
kun sydämessä alkaa kovettuminen ja paatuminen.
Ei enää välitäkään mistään. On aivan sama, miten tässä käy -
ja miten toisille käy. - Ajattelin sitä, -
että oli valtavaa Jumalan varjelusta, että monissa tilanteissa -
monta kertaa oltuasi sinä et kuollut eikä kukaan sinun kauttasi.
Kun ottaa huomioon rikoshistorian, se on melkoinen Jumalan ihme.
Se on suuri Jumalan ihme, jota olen jälkeenpäin ihmetellyt -
ja ollut valtavan kiitollinen. Kyllä kavereita kuoli.
Toisia ammuttiin ja toisia puukotettiin.
Toiset kuolivat huumeiden sekakäytön yliannostuksiin.
Ja joku teki itsemurhan. Että minä sieltä jotenkin selviydyin, -
niin kyllä se on suurta Jumalan ihmettä.
Olin päässyt vuonna -79 kesällä vankilasta ulos -
ja lähdin jäljittämään erästä henkilöä, joka oli tehnyt ohikkaan -
eli vienyt varani ja rahani jne.
Lähdin etsimään häntä syöttääkseni hänet Sipoon susille.
Teen siis varmasti elämäni ensimmäisen henkirikoksen.
Mutta Jumala puuttui asioihin. Olin Tukholmassa -
ja meitä oli parikymmentä hampaisiin asti aseistettua miestä.
Rikollisia, huumekauppiaita, vankikarkureita.
Tiedätkö, sinne tulee pimeänä syysiltana vanha kumarainen mies -
vanha palttoo päällä ja sanoo minulle: -
"Kuule, suomalainen mies. Saatana on rajusti pettänyt elämääsi."
Hän kertoi tuntevansa Jeesuksen, -
joka voi muuttaa minunkin kurjan kohtaloni.
Sitten hän antaa pienen lentolehtisen. Laitan sen povitaskuun.
Tulen valtavan levottomaksi. Aivan erityisen rauhattomaksi.
Ihmettelin tilannetta ja sanoin kavereille, -
ettei mua saa häiritä. Lähden Tukholman keskustaan.
Eikö nämä kaverisi aikoneet lynkata tämän kaverin?
Joo, ne meinasivat antaa sille vähän löylytystä.
Lähde lätkimään täältä, gubbe. Mitä tulet meidän rauhaa häiritsemään.
Mulla nousi puolustus tätä vanhaa miestä kohtaan.
Kielsin ketään sanomasta hänelle pahaa sanaa ja koskemasta häneen.
Muuten joutuu minun kanssani tekemisiin. Pojat rauhoittuivat.
Vanha mies lähtee pois.
Tulin rauhattomaksi ja lähdin Tukholman keskustaan.
Istuin Medborgarplatsenin puistossa ja otin vanhuksen lentolehtisen.
Tiedätkö, siinä oli kaksi lausetta Jumalan Sanaa.
Kun olin ne lukenut, ne menivät kuin pommi sieluni maailmaan -
ja tekivät sen vallankumouksen.
Yhtäkkiä huomaan olevani puiston- penkin vierellä polvillani -
kädet ristissä ja rukoilen sydämeni pohjasta: -
"Jos Sinä Jeesus olet todella olemassa, niin tule elämääni. -
Ilmesty jollain konkreettisella tavalla."
Jumala vastasi rukoukseen erityisen ihmeellisellä tavalla.
Koin, että joku painaa päätäni oikein lujasti.
Koin sähkövirran menevän olemukseni läpi.
Kun nousin siitä ylös, niin tiesin, että olen pelastunut. - Aamen.
Jeesus on ilmestynyt elämääni. Mä tiesin sen, -
vaikka olin samanlainen ulkoisesti. - Kyllä.
Pumppuhaulikko oli jenkkikassissa ja pistooli taskussa.
Mutta kun nousin, olin pelastunut.
Ja vielä valtava kiitosaihe oli se, -
että lentolehtisessä oli Tukholman Philadelphia-srk:n osoite, -
Döbelnsgatan 46. Tervetuloa näihin tilaisuuksiin!
Eikö ole merkillistä, että en oppinut pelkäämään siinä maailmassa?
En pelännyt mennä pankkiin pumppu- haulikon kanssa ja sanoa: "Ryöstö!"
Kun päätin sydämessäni lähteä kirkkoon, niin tuli valtava pelko: -
"Miten mä uskallan mennä sinne?" Sanoin vanhalle vankikaverilleni, -
joka oli päässyt Kakolasta: "Lähdetkö mukaani tuonne kirkkoon? -
Mä menen lauantaina sinne." Hän myötätuntoisesti sanoi: -
"Kuule, Köpi, pitää miestä auttaa, kun on hätä kyseessä."
Hän lähti mukaan ja istuttiin kirkon viimeisellä penkkirivillä.
Siellä julistettiin väkevästi Jumalan Sanaa.
Muistan elävästi, kun pastori Raimo Rahnasto sanoi: -
"Sinä, joka olet karhunkierroksesi kiertänyt, kahleesi katkaistaan. -
Tule tänne katumusalttarille."
Tiedätkö, läksin siitä kävelemään kirkon keskikäytävää -
jenkkikassi kainalossa ja pistooli taskussa. Polvistuin alttarille.
Siinä julistettiin jumalanpalvelijan kautta minulle -
minun rikokseni, syntini anteeksi. Siitä alkoi uusi elämänvaiheeni.
Se oli vuosi -79.
Oliko helppo irtautua siinä vaiheessa niistä ihmisistä, -
koska sulla ei varmaan muita tuttuja ollut kuin rikostoverit?
Joo, se on hyvä kysymys.
Useasti annetaan liian helppoja vastauksia.
Sanotaan sen käyvän näin, kun Jumalan kirkkaus ilmestyy.
Käyhän se. Synnit saadaan anteeksi. Päästään tien alkuun.
Se on silti tuskien taival. - Ajattelen näin.
Perkele pitää kiinni lujasti eikä päästä irti helpolla.
Vanhat kaverit ovat siellä ja koko se elämäntapa.
Se opittu elämäntapa. - Se on turvallinen.
Se on tuttu. Tiedetään pelisäännöt.
Kun astuu täysin uuteen, pelottaa. Ei ole palikoita, millä toimia.
Ei ole välineitä. Miten osaan keskustella näiden kanssa?
Miten he suhtautuvat minuun? Miten minä osaan heitä kohdata?
Siinä on valtava kuilu ylitettävänä. - Kyllä.
Kun tulin seuraavana sunnuntai- iltana taas sinne -
kokoukseen Philadelphia-kirkkoon, katselin ympärilleni -
ja näin siellä hymyileviä ja tasapainoisen tuntuisia ihmisiä, -
joilla ei ollut vihaa kasvoilla eikä aggressioita. - Niin.
Eivätkä ne olleet huumeissa tai viinoissa.
Ajattelin, etten kuulu tänne. Nämä ovat joltain muulta planeetalta.
Tiedätkö, laitoin vaivihkaa takin päälle ja läksin Döbelnsgatanille.
Mutta Jumalan kellot olivat sekunnin tarkkoja.
Oven edessä seisoi vaimoineen romanimies, -
jonka tunsin vankila-ajoilta.
Hän sanoi minulle: "Köpi, minne menet?"
Sanoin, etten kuulu tänne. Menen kohta Odenplanille -
ja teen rynnäkköryöstön. Ryöstän ensimmäisen tyypin, kun tulee.
Romanimies sanoi: "Kuule, Köpi, älä tee sitä.
Minäkin kuulun tähän joukkoon. Jeesus on minutkin pelastanut.
Hän oli 3 kk aikaisemmin tullut uskoon ja sanoi: "Lähde meille!"
Nyt tuli turvallinen henkilö ja ihmissuhde. - Joo.
Näitä tarvitsevat vasta uskoontulleet. - Aivan.
Kainalosauvoja. - Tavallaan vertainen.
Nimenomaan. - Jos se olisi ollut joku rikosmaailmasta tietämätön, -
niin luottamusta ei olisi tullut. - Se ei olisi syntynyt siinä -
eli samanvertainen. Tässä tullaan juuri siihen, -
että on äärettömän tärkeää kohdata vertaistuki, saman elämän kokeneita, -
jotka ymmärtävät toista vasta tulevaa.
Näiden romanien kotona minä asuin 3 kk. - Joo.
Opin lukemaan Jumalan Sanaa siellä ja rukoilemaan.
Se tuntui luonnolliselta. Jeesus sanoo, että kulkea virstan matka -
ja jopa toinenkin korttelin matka. On hyvä, -
että kanssakulkija on samalta elämänalueelta tullut. - Kyllä.
Ymmärretään toisiamme. Päästään helpommin alkuun.
Hän ymmärtää ne kivut, taistelut ja tuskatilat, -
mitä sieltä tulevalla on. Ja se uuden omaksuminen.
Se ei käy hetkessä. Jumala antoi minulle yksilöllisen hoidon.
Siitä olen äärettömän kiitollinen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare
Semmoista kapinaa. Aika erikoista, -
mitähän kaikkea sitä on tullut senkin nimissä elämässä tehtyä?
Olin yläasteella, kun äiti kuoli.
Yritettiin pitää kotia pystyssä. Hain pikkuveljen aina hoidosta.
Tein ruoat ja tiskasin. Isäpuoli ratkaisi suruongelmansa -
juomalla ison viinipullon joka ilta ja tuli väkivaltaiseksi.
Kun yhtenä yönä nukuin, isäpuoli veti mua täysillä nyrkillä kylkeen.
Eka kertaa elämässäni nousin ja löin takaisin.
Mua oli aina opetettu kunnioittamaan isää ja äitiä.
Itelle se oli kova paikka ja aamulla sanoin muuttavani pois.
Häpesi sitä, että oli vanhempaa ihmistä - aiheestakin - lyönyt.
Läksin kadulle asumaan. Alussa asuin meidän kellarissa -
ja kavereiden luona. Niissä perheissä oli tosi paljon lapsia, -
niin ei oikein voinut. Se vähitellen siirtyi siitä.
Mitä enemmän tuli päihteet kuvaan, sitä oudommaksi elämä meni.
Sitä oudommaksi meni kaveritkin pikkuhiljaa. Etsi aina kohderyhmiä.
Aluksi ehkä väärät ihanteet tulivat elämään, -
tällainen katuelämän vapaus ja muu.
Kun joku halusi laittaa rajoja (poliisi tai joku muu), -
niissä tilanteissa se kapina tavallaan oli itsensä etsimistä -
ja minuuden löytämistä, kun oli ollut tosi tiukka koti.
Isäpuoli vaati, että sä teet, kun mä sanon!
Se oli ylhäältä tuleva auktoriteetti, mutta nyt sai tehdä jotain.
Olen monesti jälkeenpäinkin miettinyt tätä.
Tuli ihmisiä moraalin sormi pystyssä ja ylhäältä päin, -
niin heti leikkas' kiinni. Sanonkin sitä auktoriteettiallergiaksi.
En kestänyt yhtään sellaista, oli se mikä tahansa.
Yleensä joku viranomainen tai muu sai syttymään -
sellaisen kapinan sisälle. Ei itsekään tiennyt sen alkuperää.
Kapinalla on pyhä tehtävä. Se liittyy itsenäiseksi kasvuun.
Sen perusajatus on irrottautua jostakin ja yksilöityä.
Länsimainen kulttuuri tänä päivänä odottaa sellaista.
Aikaisemmin sellaista odotusta ei ollut.
Silloin odotettiin, että kasvetaan yhteisöön mukaan -
eikä tarvittu kapinaa samalla tavoin kuin nykyisin.
Kapina alkoi näkyä myös siinä, -
että yhteisön, yhteiskunnan tai muun säännöt eivät enää koskeneet.
Alkoi siirtyä alamaailman sääntöihin ja kulttuuriin.
Siellä oli ihan omat kuvionsa. Siihen tuli myöhemmin väkivalta -
ja kaikki muut erittäin voimakkaasti mukaan.
Alamaailmassa on omat pelisäännöt -
ja sielläkin pitää ikään kuin lusia luokkia, ei vain täällä linnassa, -
kun pitää saada asema. Kadullakin pitää saada se.
Aseman siellä saa kadun keinoilla.
Usein se liittyi väkivaltaan.
Kun tuo kapinakuvio tulee, niin mä en esim. sietänyt -
mitään epäoikeudenmukaisuutta. Jos näin entisen koulukiusaajan, -
ketä olikin kiusannut, niin ihan varmasti kävin hoitamassa.
Ainakin kerran kävin lyömässä. Sen kapinan toinen puoli oli, -
että lapsuuden epäoikeuden- mukaisuus siirtyi kadulle -
ja mun silmät tarkkaili koko ajan. Kun katumaailma otti otteen, -
et enää hallinnut ite. Olit marionettinukke.
Ei aineet olleet ongelma, vaan ne elämäntavat ottivat otteen.
Karkaamisistani johtuen kaverit sanoivat, -
että olin ulospäin suuntautuva. Sitä kutsuttiin karkaamiseksi.
Raju pako oli Kuopion lääninvanki- lasta. Viimeiset sisältä karanneet.
Arvottiin lähtöjärjestys. Läksin ekana siksi, -
että olin kiivennyt muurille saranatappeja pitkin.
Sidoin hyppynarun ja tiesin pääseväni sinne.
Se oli kuitenkin niin rajua hommaa, -
että meidän kuvat ja systeemit olivat Savon Sanomien etusivulla.
Joka poliisiautossa oli kuvat. Hirveää skitsoilua, pelkäsi kaikkea.
Selvinpäin ei tullut mitään, veti ryynejä ja ryynipäissä sekoili -
ja jäi kiinnikin sitten. Mut tuotiin paon jälkeen sinne takaisin.
Hirveä kapina oli päällä. Tiesin saavani kuukausien erityksen.
Sain ryynejä eristykseen. Eka sellin sytytin palamaan.
Toisessa vedin käteen ventit. 3. eristyssellissä samana yönä -
ja siinä ajattelin, että katotaan, kellä tukka taipuu!
Heitin kaltereitten välistä lampun alas ja keräsin sirpaleita.
Viilsin molemmin puolin kurkun auki.
Vetelin vielä niin, että jos nyt on mennäkseen, niin sitten mennään.
Mitään tulevaisuutta tai toivoa ei ollut siinä puitteissa.
Niiden tilanteiden keskellä selli oli pimeä, kun ovi aukesi -
ja vartijat astuivat sisään.
Miten kapina ilmenee? Se aina liittyy siihen rajapintaan, -
missä turvallisuus ja tunteiden ilmaisu mahdollistuvat.
Jos kotona ei ole turvallisuutta, tilaa sille tunteiden ilmaisulle, -
niin siellä ei pääse muodostumaan kasvuun tarvittavaa tahtotilaa.
Siksi haetaan tosi kummallisistakin paikoista turvallisuutta.
Joskus katukulttuuri voi olla yksi vaihtoehto sille, -
että sä omien vertaisten, yksinäisten susien kanssa koet sen, -
että sä olet turvassa, koska tunnet yhteen liittymistä.
Siellä alkaa muodostua sama mekanismi. Sulla on tilaa tuntea, -
aidosti olla jotain mieltä. Yhteen liittävänä tekijänä -
- kaikkihan hokevat sitä - että on tärkeää olla aito.
Eri ryhmittymissä aitous toteutuu eri tavoin, -
koska toiminnat niissä ovat erilaisia.
Tunteiden ilmaisu, positiivinen tai negatiivinen, on tosi merkittävää.
Oleellinen kysymys siinä on, että mukaan liittyy vastuullisuutta.
Sen ymmärtämistä, että mitä tunteet aiheuttavat -
ja sen ymmärtämistä, ettei vaan voi mennä omien tunteiden mukaan.
Oli sellaiset ventit, että heräsin Kyks:issä raudoissa -
vatsahuuhtelun jälkeen kaksi vartijaa huoneessa.
Nuori sairaanhoitaja tuli, alkoi jutella ja itkeä, -
että miksi nuori kaveri tuhlaat arvokkaan elämän.
Eka kertaa vuosiin tajusin, että tyttö näkee minussa muuta -
kuin tatuoidun kapinallisen nuoren miehen, nämä ulkoiset seikat.
Se näkee jotain ja mä jäin kaipaa- maan sitä, mitä se näkee minussa.
Mietin, tätäkö mun elämä on. Tässäkö oli unelmat ja haaveet?
Eka kertaa pitkiin aikoihin koin, että mun elämästä on kyse.
Tuolloin vankilaan tuli ripari- nuorten lauluryhmä Helsingistä.
Yksi vaalea tyttö tuli vankilan kirkkoon.
Rehellisesti sanoen mentiin katsomaan tyttöjä.
Hän kertoi muutoksesta, kun antoi elämänsä Jeesukselle.
Uskonnollinen puoli ei iskenyt muhun, vaan se aitous ja rohkeus -
ja tavallaan se tytöstä loistava puhtaus.
Jonkin ajan päästä tuli entinen kaveri Kuren Jore, -
kaulaan asti tatuoitu kaappi. Se oli tullut linnassa uskoon -
ja kertoi oman muutoksensa. Ei kysynyt, kuka haluaa liittyä -
seurakuntaan. Se kysyi avainkysymyksen: -
"Kundit, kuka haluaa muuttua?" Mä nostin käteni tajuamatta, -
mitä se maksaa. "Te, jotka nostitte käden ylös, tulkaa eteen."
Ei hyvää päivää! Kaikki näkevät!
Luulin, että sen voi tehdä näin salassa, -
mutta kun kävelin takaa eteen, kävelin kavereitten mielipiteistä, -
omista peloista, unelmista, haaveista sinne eteen.
"Polvistutaan", se sanoi. Nyt meni vuosia keräämäni maine!
Polvistuttiin. Se laski käden olkapäälle: -
"Jumala, muuta tämän nuoren miehen sydän." Odotin säväreitä.
Kuin sormet töpseliin ja tukka kuin Einsteinilla.
Kaikki oli aina tullut ulkoa sisäänpäin: aineet, kokemukset.
Onneksi siellä sanottiin, että tämä tulee sisältä ulospäin.
Mä luulen, -
että kun mun roolissa tarkastelee uskoontulemista sivusta, -
niin se on tapa sanoittaa maailmaa.
Uskon vahvasti ja olen nähnytkin, miten monen elämä on muuttunut, -
kun se on sanoitettu.
Eikä niin tylsästi vaan, että on vaan sanoitettu.
Uskoon liittyy usein aika vahvasti vielä yhteisö, -
ihmiset, joiden kanssa jaetaan kertomusta siitä, mitä elämä on.
Kertomuksen jakaminen ja liittyminen toisiin ihmisiin...
Kaikilla syrjäytyneillä/syrjäytetyillä keskeisin ongelma on, -
että ne ovat jääneet yksin elämänsä kanssa.
Nykyään mä kapinoin edelleen. Olen sama kapinallinen.
Kapinoin kaikkea vääryyttä, epäoikeudenmukaisuutta vastaan, -
joka rikkoo ihmiselämää. Mulle kapina on tänään se, -
että menen juhlasalilliselle nuoria kertomaan -
oman elämäni. Kapinoin väärää elämäntapaa, -
vääriä elämänarvoja, vääriä malleja ja rooleja vastaan.
Se kapina oli enemmän sitä pahaa oloa, turhautumista yms.
Kun sai uuden sydämen ja mielen, niin nämä hommat jäi pois.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare
Yliluonnollista! -ohjelmassa:
Hän oli joogaguru, jolla oli yli 400 oppilaan ashram,
kunnes hän kohtasi Jeesuksen.
Onko enkeleitä olemassa?
Ovatko ihmeparantumiset aitoja?
Onko kuolemanjälkeistä elämää?
Voivatko ihmiset saada yliluonnollista apua?
Onko tulevaisuus kerrottu etukäteen?
Sid Roth on tutkinut yliluonnollista 25 vuotta.
Liity Sidin seuraan Yliluonnollista! -sarjan tässä osassa.
Hei, Sid Roth tässä. Tervetuloa maailmaani,
missä yliluonnollinen on luonnollista.
Vieraani Mike Shreve oli kaupungin johtavia joogaopettajia.
Hän opetti joogaa neljässä suu- ressa yliopistossa 400 oppilaalle.
Sitten eräänä päivänä hän sanoo sen olevan väärin.
Hän sanoo sen olevan huijausta ja hän haluaa olla erossa siitä.
Tämä on ihmeellistä, varsinkin kun koko kaupunki tiesi hänet
Tampa Tribunen lehtijutun jälkeen.
Aloitetaan alusta. Miten aloitit itämaisen mietiskelyn?
Siihen yllytti rajatilakokemus,
jonka koin rockmuusikkona eläessäni siihen kuuluvaan elämää.
Kävin lähellä kuolemaa huumeiden takia.
Se näytti selvästi, ettei elämäni silloisella tarkoituksella
ollut merkitystä ikuisuuden kannalta.
En palannut lapsuuden kirkkooni
koska en kokenut siellä olevan mitään todellista.
Tapasin intialaisgurun, joka väitti, että joogan ja meditaation kautta
voisi saavuttaa jotain hienoa, jota hän kutsui jumalatietoisuudeksi.
Kaipasin sitä ja omistauduin etsimään sitä.
Jätin yliopisto-opinnot ja omistaudun joogalle.
Melkein ympäri vuorokauden olin jossain harjoituksessa:
meditaatiota, mantra- ja hathajoogaharjoituksia
ja muita epämääräisen jumalatie- toisuuden tavoittamisharjoituksia.
En ymmärrä käsitettä. Jos joku saavutta jumalatietoisuuden,
mitä se tarkoittaa? -Sillä on eri tulkintoja,
mutta joogapiireissä se ymmärretään pääasiassa niin,
että jumalatietoisuus on sitä, että tajuaa olevansa jumala.
Se perustuu panteistiseen maailmankuvaan.
Suurin osa joogatutuistani ovat mukana fyysisen harjoituksen vuoksi
ja he jättävät uskonnollisen puolen pois.
Suurin osa harrastajista on tällaisia, mutta sellainen jooga on ovi,
joka johtaa hindufilosofiaan pohjautuviin ajatuskuvioihin.
Opetit kundaliinijoogaa.
Mitä kundaliini tarkoittaa?
Se tarkoittaa käärmeen voimaa. Merkitys kertoo paljon.
Uskoville käärme on pahan ja Saatanan symboli.
New Age -piireissä käärme on salaisen viisauden symboli.
En huomannut termin negatiivista vivahdetta opettaessani joogaa.
Kundaliinivoiman sanotaan olevan piilevä voima,
joka on kiertynyt selkärangan juureen.
Se on latenttia juma- luutta kaikissa ihmisissä.
Jumala on kaikkien sisällä. -Aivan, niin opetetaan.
Kerroit vähän elämäntavastasi.
Silloinen sankarisi oli Mahatma Gandhi.
Yritit matkia häntä. Mitä teit?
Gandhi oli yksi esikuvani.
Pyrin silloin mahdollisimman syvään hengellisyyteen.
Ajattelin, että materialismi oli sen vastaista,
joten annoin omaisuuteni pois.
Pidin vain muutaman vaate- kerraston ja ruokailuvälineet.
Jouduin kävelemään ja liftaamaan joka paikkaan.
Siitä oli hyötyä myöhemmin, kun kohtasin Jumalan.
Luitko kaikki hengelliset kirjat: Raamatun, Koraanin?
Miksi luit ne kaikki?
Koska ajattelin, että niissä kaikissa oli totuutta.
Voin kristittynä sanoa, että näil- lä teksteillä on yhteisiä piirteitä
mutta ne yhteneväisyydet ovat teologian perustassa.
Ne koskevat pääasiassa luonneasioita.
Kultainen sääntö löytyy kaikista suurista uskonnoista.
Hyviä asioita, jotka liittyvät hyviin luonteenpiirteisiin.
Menestyt joogaopettajana.
Sitten saat jättipotin. Tampalainen lehti kirjoitti sinusta.
Se oli puolen sivun juttu ja ajat- telin saavani tuplasti oppilaita.
Minulla oli jo 400 oppilasta, jotka pitivät minua gurunaan.
Guru tarkoittaa henkilöä, joka tuo ihmisiä pimeydestä valkeuteen.
En vain ollut itse vielä valossa, vaikka luulinkin olevani.
Saat ystävältäsi kirjeen, jossa sanotaan niin.
Kristillinen rukousryhmä luki sen artikkelin
ja laittoivat sen ilmoitustaululleen
ja määräsivät päivittäin jonkun rukoilemaan puolestani
Minut upotettin esirukoukseen.
Se vaikutti minuun hengellisesti.
Kaksi viikko rukouksen alkamisesta ystäväni kirjoitti minulle.
Rukous siis sai ystäväsi kirjoittamaan kirjeen.
Jumala järjesti tämän kaiken, mutta Jumala ei tee mitään
muutoin kuin vastauksena rukoukseen.
Yllätyksekseni ystäväni kirjoitti kirjeen.
Lähdimme yliopistosta samaan aikaan samoista syistä:
Opiskelemaan itämaisia uskontoja eri gurujen opastuksella.
Hän oli mennyt kirkkoon ja Jumalan voima tuli hänen päälleen
ja hän kuuli äänen sanovan: "Jeesus on ainoa tie."
Hän tunsi uudestisyntyvänsä.
Sinua ärsytti fraasi "ainoa tie." -Kyllä.
Ei se, että Jeesus oli tie vaan se että hän oli ainoa tie.
En voinut ymmärtää sitä aluksi.
Kirjoitin, että olin iloinen hänen puolestaan,
siitä, että kristinusko oli osoittautunut hänen tiekseen.
Kirjoitin, etten kuitenkaan voi ra- jata itseäni vain yhteen uskontoon.
Kirje kuitenkin vaivasi mieltäni useita päiviä.
Varsinkin hänen painotuksensa ristin suhteen:
mitä Jeesuksen ristiinnaulit- seminen osti ihmiskunnalle:
syntien anteeksiannon. Ne olivat erilaisia käsitteitä,
kuin mihin itse uskoin. -Se jatkuva rukous vaikutti.
Hän ajatteli vain Jeesusta. Palaamme katkon jälkeen.
Palaamme pian Yliluonnollista! -ohjelmaan.
Yksi uusi ihminen - juutalaisten ja pakanoiden yhdistymä
Näistä kahdesta tulee yhtä Jeesuksessa.
Kun juutalaisista ja kristityistä tulee yhtä Jeesus Messiaassa
koemme ennennä- kemätöntä Jumalan toimintaa.
Jos haluat kokea Jumalan hengen, voiman ja rakkauden vuodatuksen
Niin käy osoitteessa www.sidroth.org
saadaksesi tietää lisää uudesta ihmisestä.
Palaamme nyt Yliluonnollista! -ohjelmaan.
Hei, Sid Roth täällä Mike Shreven kanssa.
Hän on kaupungin menestyneimpiä joogaopettajia.
Ystävä, joka kulki saman tien kuin hänkin, haastaa hänet.
Ystävä kertoi törmänneensä suureen voimaan, joka liittyi Jeesukseen.
Hän kirjoitti kirjeen, jossa sanoi Jeesuksen olevan ainoa tie.
Lehtijutun takia eräs uskovien ryhmä rukoilee Mike:in puolesta.
Se sai sinut antamaan mahdollisuuden Jeesukselle.
Mitä päätit tehdä?
Jos hän kerran todella kuoli ihmiskunnan syntien vuoksi,
joka oli vastoin silloisia uskomuksiani.
Uskoin, että se oli esimerkki kohtalolleen kuuliaisuudesta
mutta ettei sillä ollut syntejä sovittavaa vaikutusta.
Mutta jos hän todella teki sen,
minun piti olla avoin mahdollisuudelle
että hän oli todellinen ja hän todella on maailman pelastaja.
En ollut ahdasmielinen henkilö. Loogisesti siinä ei ollut järkeä
mutta koska etsin totuutta, avaan sydämeni sille mahdollisuudelle.
Johdin jooga-ashramia, mikä on yhteisö,
jossa joogaa opetetaan intensiivisemmin.
Lähetin oppilaani ashramin eteen.
Menin takahuoneeseen pelkän Raamatun kanssa.
Tein sitoumuksen: "Jeesus, en rukoile muilla tavoin, en hoe mantraa,"
"en lue muuta kuin Raamattua. Tämä päivä kuuluu sinulle."
"Jos olet todellinen ja ainoa tie, sinä näytät sen minulle tänään."
Rukoilin 7-8 tuntia, luin Raamattua...
Suurin osa kristityistäkään ei rukoile 7-8 tuntia ja silti sinä rukoilet!
Päivämme alkoi 3:30 aamulla 3 tunnin meditaatiolla.
Harjoitimme hinduhokemia ja muuta sellaista.
Mitään ei tapahtunut. Olin odottanut ääntä tai yliluonnollista vierailua
Minun kohdalleni Jumalalla oli erilainen suunnitelma.
Sinä iltana liftasin opettamaan etelä-Floridan yliopistoon.
Yksi rukousryhmäläisistä oli 3 km päässä
viemässä pyykkiä pesulaan.
Pyhä Henki käski hänen mennä pesulan sijasta autoon.
Suurin osa ihmisistä ei muuttaisi suuntaansa.
Tämä oli se sinun puolesta rukoileva ryhmä. -Kyllä.
Hän totteli Jumalaa sen vähäisen tiedon perusteella.
Hän palasi pakettiautoonsa ja kysyi, minne piti mennä.
Hän tunsi, että hänen piti mennä tiettyyn suuntaan
ja noin kilometrin välein tunsi, että nyt piti kääntyä.
Pyhä Henki johdatti hänet minun liftauspaikalleni.
Tämä on aivan uskomattoman epätodennäköistä.
Yksi kymmenestä minun puolesta rukoilleesta
Tampan kokoisessa kaupungissa ja olin liftannut vasta 5 minuuttia.
Se oli Jumalan järjestämää.
Hän pysähtyi tien viereen. Avasin oven ja sydämeni alkoi kiihtyä.
Tiesin, ettei tämä ollut sattumaa vaan Jumalan järjestämää.
Näin auton katossa Jeesuksen kuvan.
Olit rukoillut, että oliko Jeesus-juttu totta.
Ja kuva oli autossa. Mies esitteli itsensä ja olin kuullut hänestä.
Hän oli itseni lisäksi Tampan pisimmälle edennyt joogaoppilas.
Häntä kunnioitettiin joogapiireissä.
Hän oli Yoganandan, kuuluisan joogin, oppilas
joka oli kuulemma "luopunut uskosta" ja ruvennut jeesushihhuliksi.
Olin kuullut hänestä ja hän minusta rukousryhmän kautta.
Aloitimme keskustelun, joka ei pitkään kestänyt.
Sanoin: "Olet vastaus rukoukseeni. Olen valmis löytämään Jeesuksen."
Hän kutsui minut rukouskokoukseen. Sanoin, etten halunnut odottaa.
Hän sanoi, että voisi pysähtyä nyt. Hän pysähtyi parkkipaikalle,
ja keskustelimme jonkun aikaa pakettiauton takaosassa.
Minulla oli joitakin älyllisiä esteitä, joista kerroin hänelle.
Sanoin, etten voisi lakata uskomasta jälleensyntymiseen.
Hän sanoi: "Älä siitä huolehdi. Kokeile Jeesusta."
Sanoin, etten voi uskoa, että Raamattu on Jumalan sanaa.
Hän sanoi: "Älä siitä huolehdi. Kokeile Jeesusta."
Sanoin, etten ikinä uskoisi Helvetin olemassaoloon.
Hän sanoi: "Älä siitä huolehdi. Kokeile Jeesusta."
Hän tiesi, että jos hän ryhtyisi teologiseen väittelyyn kanssani
hän saattaisi menettää minut. Hän palautti minut pääasiaan:
yliluonnollinen kohtaaminen Herran Jeesuksen kanssa,
joka todistaa kaiken muun.
Olin halukas kääntymään, joten rukoilin yksinkertaisen rukouksen.
Se oli niin yksinkertainen, että järkeni protestoi sitä vastaan.
"Jeesus, jos olet olemassa ja kuolit ristillä syntieni tähden
ja jos todella olet maailman pelastaja, tule sydämeeni nyt
annan elämäni sinulle."
Ja niin tapahtui. Raamatun kieltä käyttääkseni minut luotiin uudelleen
synnyin hengellisesti uudestaan.
Se tarkoittaa, että Jumalan Henki palasi minuun
oltuani 19 vuotta erossa Jumalasta.
Miten kuvaamasi eroaa aiemmista uskomuksistasi
koskien Jumalan läsnäoloa?
Suuri ero. Itämaisissa uskonnoissa opetetaan Jumalan olevan jo sisällä
-Jumala on kaikissa. -...jumaluuden kipinän.
Joten löytääkseen Jumalan tulee katsoa sisälleen.
Raamattu opettaa teismiä, jossa Jumala on erillään luomakunnasta.
Joten kun kokee yhteyttä häneen, hän tulee ulkopuolelta sisään.
Mitä tunsit? -Sitä on vaikea kuvailla.
Se oli lämmin tuntemus Jumalan henkilökohtaisesta läsnäolosta.
Siinä on suuri ero aiempiin uskomuksiini.
Jumala on itämaisissa uskonnoissa persoonaton voima, kosminen energia.
Sitä mietiskellään, mutta sitä ei rukoilla.
Kun kohtasin elävän Jumalan, hän oli persoonallinen jumala,
joka ilmaisi rakkautensa persoonallisella tavalla.
Se on suhde ja sitä Jeesus tuli tarjoamaan.
Sitten hän kertoo 400 oppi- laalleen johtaneensa heitä harhaan.
Palaamme katkon jälkeen.
Palaamme tuota pikaa Yliluonnollista! -ohjelmaan
Sillä hän itse on rauhamme,
joka on tehnyt juuta- laisista ja pakanoista yhtä.
Sid Roth on löytänyt maailman- laajuisen herätyksen avaimen.
Nyt on Jumalan aika tavoittaa juutalaiset rakkaudellaan.
Jeesus Messias on repinyt alas juu- talaiset ja pakanat erottavan muurin
Yhdessä nämä kaksi muodostavat uuden ihmisen maailman tavoittamiseksi.
Jumala tavoittaa juutalaiset ihmeiden ja merkkien kautta.
Siksi sivustomme sidroth.org on täynnä työkaluja varustamaan sinut
kulkemaan ihmeissä ja merkeissä, ymmärtämään Israelia
ja seurakunnan juutalaisia juuria.
Käy osoitteessa sidroth.org tänään.
Palaamme nyt Yliluonnollista! -ohjelmaan.
Hei, Sid Roth täällä Mike Shreven kanssa.
Kohtaat Pyhän Hengen, mikä osoittautuu etsintäsi kohteeksi.
Olit vilpittömästi etsinyt hengellistä todellisuutta.
Löysit sen. Mitä teit 400 oppilaallesi neljässä yliopistossa?
Vein miehen, joka johdatti minut Herran luo, tunneilleni,
joissa kerroin oppilailleni johdat- taneeni heitä tietämättäni harhaan
ja että Jeesus todella on ainoa tie.
Kerroin, että tunnit loppuisivat tähän.
Se järkytti heitä, mutta pää- oppilaistani tuli myös kristittyjä.
Tämähän oli sinun tulonlähteesi. Etkö ollut huolissasi?
En ajatellutkaan sitä.
Vaistomaisesti tiesin, että Jumala pitäisi minusta huolen.
Olin kyllä koditon noin viikon ajan
mutta onneksi yksi ashramini jäsen omisti parturin
ja hän antoi minun nukkua parturin lattialla ensimmäisen viikkoni.
Se oli karvainen kokemus. -Olet päässyt pitkälle siitä.
Rukoilet ihmisten puolesta ja ihmeitä tapahtuu.
Mitä minä haluan, ja moni yleisöstä haluaa, tietää
kun sinulla on tämä tietämys, mutta käsittelet sitä rakkaudella,
niin että jokainen asiasta kiinnos- tunut lukee kirjan eikä teilaa sitä
Kysymykseni on: mikä ero mielestäsi on juutalaisuudella,
buddhalaisuudella, islamilla, New Age:illä ja kristinuskolla?
Tuo on iso kysymys. Aloitetaan islamilla.
Islamilla on kuva kaukaisesta, ankarasta ja pyhästä Jumalasta.
Ihmisellä ei voi olla suhdetta Jumalan kanssa.
Ihminen palvoo Jumalaa kaukaa,
mutta ei voi tarjota sydäntään Jumalan asuinsijaksi.
Vastakohtana New Age, jonka mukaan Jumala asuu jo meissä
ja me olemme Jumala. Se perustuu panteistiseen ajatukseen
että koko maailmankaikkeus on Jumalan substanssia.
Jumala verhoutuu materiaan.
Ei ole puuta, koiraa, kissaa tai kukkaa vaan Jumala ilmentyy niinä.
Joten jos kissa ja koira ovat Jumala,
on loogista, että mekin olemme.
Hindulaisuudessa on samanlainen ajatustapa,
mutta suurin osa uskonnoista, juutalaisuuskin jossain määrin,
perustavat jumalasuhteen tekojen vanhurskauteen.
Täydellisyys ja hyväksyt- tävyys saavutetaan.
Minua opettanut guru opetti, että jumalatietoisuuden saavuttaminen
voi vaatia 20-30 vuotta tai jopa useamman eliniän.
Jälleensyntymisen ajatus perustuu siihen,
että pelastus saavutetaan omalla yrittämisellä.
Elämä pitää puhdistaa pahasta karmasta
ja päästä vapaaksi siitä.
Eli uskonnot kristinuskon ulkopuo- lella perustuvat omaan yritykseen
saada välit kuntoon Jumalan kanssa.
Enimmäkseen. Sheikit puhuvat Jumalan armosta,
mutta luulen, että se on kristinus- kon vaikutusta heidän uskoonsa
Enimmäkseen kyse on itse hankitusta pelastuksesta.
Kaikki maailman uskonnot ovat iso yritys saada yhteys Jumalaan.
Jeesus oli kuitenkin Jumalan yritys saada yhteys ihmisiin.
Jumala tuli tämän maan päälle Poikansa muodossa
rakentaakseen sillan meidän ja itsensä välille.
Kun menemme ristille, me emme siinä ansaitse pelastusta teoillamme
vaan pelastus tulee Jeesuksen verellään tuoman sovituksen kautta.
Minua opettaneella gurulla oli tapana sanoa,
että Jeesus oli avatar. -Mikä on avatar?
Se on hindusana Jumalan ilmentymälle.
He tietysti opettavat, että Buddha ja Krishna olivat avatareja
ja vain lisäävät Jeesuksen joukkoon Guruni mukaan siitä seurasi,
että Jeesus pystyi puhumaan vain totta.
Se herätti uteliaisuuteni myöhemmin.
Minun on parempi tutkia, mitä Jeesus sanoi.
Guruni opetti, että Jeesuksen ristinkuolema
oli hyvän miehen traaginen kuolema,
joka osoitti, kuinka pitkälle meidän tulisi olla valmiita menemään
täyttääksemme kohtalomme. Se ei tuonut sovitusta.
Sitten katsoin Jeesuksen sanoja.
Jeesus laittoi viinimaljan kier- tämään viimeisellä ehtoollisella
ja sanoi: "Tämä on uusi liitto veressäni,
joka vuodatetaan monien tähden syntien anteeksiantamiseksi."
Hän ei sanonut, että se oli esimerkki kuuliaisuudesta.
Minä uskon Jeesusta, kun puhutaan siitä, miksi hän kuoli.
Heidän uskonsa mukaan Jeesus puhui totta,
joten te kuulitte juuri totuuden.
Mike Shreven kertoessa tätä ajattelen itseäni.
Minulla on juutalainen tausta.
Sain lehtisen, "Neljä hengellistä lakia",
ja luin sen yksikseni. "1. laki: Ihminen on syntinen."
"2. laki: Ihminen on erossa Jumalasta"
"3. laki: Jeesus maksoi sen hinnan." Niin kuin sinä sanoit.
Ja sitten siinä luki: "Rukoile tämä rukous."
No olkoon, minä rukoilen.
Siltä minusta tuntui: mitä hävittävää tässä oli?
Rukoilin rukouksen ja minulle kävi samalla lailla kuin Mike:ille.
Eli ei mitään. Ei salamoita, ei tunteita.
Minulla oli tuntemuksia, kun olin mukana New Age:issä.
Sinullakin varmasti oli monessa asiassa.
Ruumiista irtautumisia, kyllä. -Nyt ei tapahtunut mitään.
Jumala kuitenkin kuuli rukouksesi.
Jumala kuuli minun rukoukseni.
Ja Jumala kuulee sinun rukouksesi.
Tunsit jotain tai et, maailmankaik- keuden luoja alkaa toimia eteesi.
Jos rukoilet tämän rukouksen kanssani
ja tarkoitat sitä parhaasi mukaan
niin tunsit sitten hienoja tun- temuksia tai et yhtikäs mitään
olet saanut yhteyden Jumalaan, joka on odottanut tätä koko elämäsi
Sinäkin olet odottanut, vaikket ehkä niin aktiivisesti kuin Mike
etsinyt Jumalaa, niin kuitenkin sisimmässäsi, jos olet rehellinen
nyt ei ole mitään yleisöä, voit sanoa: "Elämä on aika vaikeaa."
"Ei elämä ole sellaista kuin elokuvissa."
"Täytyy olla jotain enemmän."
Rukoilisitko tämän rukouksen kanssani?
Olkoon tämä sama alku, kuin mikä Mike:illa ja minulla oli.
Sanon vielä, ettei Jumala ole ihminen, joka valehtelee.
Ihmiset ovat valehdelleet sinulle.
Jumala ei valehtele sinulle. Toista perässäni:
"Rakas Jumala," On tärkeää, että sanot sen ääneen.
Opetan siitä joskus. Puhuttu sana loi tämän maailman.
Puhuttu sana liikuttaa Jumalan kättä.
Sano ääneen: Rakas Jumala,
minä olen syntinen.
Sinua ja vain sinua vastaan olen syntiä tehnyt.
Olen todella pahoillani.
Uskon, että Jeesus kuoli syntieni tähden.
Hänen haavojensa, verensä, kautta minut parannettiin.
Minun syntini on annettu anteeksi.
Uskon, että nyt kun olen puhdas, Jeesus voi elää sisälläni.
Jeesus, tule sisälleni.
Tule todeksi.
Parhaani mukaan teen sinusta elämäni herran.
Minulle tapahtui tämän rukouksen jälkeen niin,
että useita päiviä myöhemmin olin tieni päässä.
Huusin kahden sanan rukouksen: "Jeesus, auta!"
Minulle kävi samoin kuin Mike:ille. Herran Henki tuli huoneeseeni
eikä hän ole jättänyt minua sen jälkeen.
Minusta hienoa sanoa, että oli juutalainen tai pakana
niin on vain yksi tie Jumalan luo. Ei ole muuta nimeä, joka pelastaisi
kuin Jeesus, Yeshua, meidän kuninkaamme.
Suomennos: Johannes Kuipers