Rooma ajal löödi inimesi sadade tuhandete kaupa risti.
Meil puuduvad tõendid, kuidas roomlased seda tegid.
Inimese elukäik talletub üksikasjalikult tema luudesse.
Need on justkui üks suur salvestusseade inimese kehas.
Luud jäädvustavad iga elusündmuse.
Me justkui intervjueeriksime inimesi, kes elasid tuhandeid aastaid tagasi.
Need räägivad meile, mis tollal juhtus.
ARHEOLOOGIA JA JEESUS
Üks Rooma ajaloolane ja poliitik
kirjeldas ristilöömist kui kõige julmemat hukkamisviisi.
Kristlikus kunstis on ristilöödud Jeesust kujutatud
sajandite jooksul miljoneid kordi.
Esimesed pildid ilmusid 6. sajandi alguses.
Ristilöömine keelustati Rooma keisririigis 350 pKr.
6. sajandiks ei teatud enam, kuidas ristilöömine välja nägi.
See jäi täielikult kujutlusvõime hoolde.
Meile kui bioloogidele ja ajaloolastele
on tähtis teada, kuidas Jeesus risti löödi.
Suurem osa uuringutest tugineb Torino surilinale.
Tänu radiosüsinikumeetodile teame, et tegu oli võltsinguga.
See on pärit 12. või 13. sajandist
ega ole mingit tegemist Jeesuse surnukeha või muu taolisega.
Õnneks kohe pärast kuuepäevast sõda 1968. aastal
sai Iisrael Jeruusalemma tagasi.
Iisraeli arheoloogid alustasid väljakaevamisi ümber vanalinna.
Avastati suur juudi matusepaik.
Ühest neist koopast leiti ristilöömise esimene tõend.
Lahkunu nimi oli graveeritud surnukirstule.
Tema nimi oli Yehohanan ben Hagkol.
Leid oli märkimisväärne kahel põhjusel.
See oli parim teadaolev tõend ristimisest.
Mis veel olulisem, see matmispaik on teise templi ajast,
millesse jääb ka Jeesuse eluaeg, ja mis asub Jeruusalemmas.
See ristilöömine on aja ja koha mõttes Jeesuse omale väga lähedane.
Kirstus oli kandluu.
Siin on reieluu ja sääreluu ning siin allpool on jalalabaluud.
Tagapool on kandluu,
mille ladinakeelne nimetus on "calcaneus".
Selle ainsa kirstust leitud kandluu sees oli nael.
Ristil peaksid jalalabad olema üksteise peal.
Parem jalalaba peaks olema vasaku peal.
Nael peaks läbi minema teisest ja kolmandast pöialuust.
Kõigepealt läbi pealmise jala, siis alumise - ja tungima puitu.
Meie leiuga on teised lood.
Me ei leidnud ühtegi naelaga läbistatud pöialuud.
Leidsime oma suureks üllatuseks hoopis kandluu.
Märkasime, et nael oli löödud kanda välisküljelt.
Kui kirst esimest korda avati
ja kõik luud võeti välja, tuli lagedale seesama leid.
Siin on näha kandluu ja nael, mis läheb sellest risti läbi.
Väga veider.
Kristlikus traditsioonis kujutatakse ristilöömist nii:
mõlemad labajalad on vastu posti.
Üks jalalaba asetseb teise peal.
Neid kahte hoiab koos nael, mille ots on suunatud alla.
Nael läbistab jala pöialuud.
See lüüakse esmalt läbi parema jala
ja siis vasema jala ning seejärel posti sisse.
Kandluuga on teistmoodi.
Nael läheb sisse siitpoolt, kanna välisküljest.
See läbistab luu ja tuleb välja sellest lohust, siseküljest.
Väga imelik oli leida nael jala sellest osast.
Tegu on Rooma-aegse naelaga.
Just sedasorti naelu kasutati ristilöömisel.
Need on ülimalt huvitavad,
üllatavalt suured, rohmakad ja ebatäpsed.
Õudne, kui selline lüüakse sulle kätesse või jalgadesse!
Teine oluline asi naela juures.
Siin on näha naelapead ja -otsa.
Näete, et nael on ilmselgelt liiga lühike.
Selle pikkus on keskeltläbi 11-12 cm.
Võtame kaks kandluud ning paneme need kokku.
Mõtleme juurde naha, rasvkoe, lihased ja muu.
Ilmselgelt on nael jalgade kinnihoidmiseks liialt lühike.
See pole võimalik.
Järelikult olid jalad naelutatud ristile eraldi.
Kuidas täpsemalt, on iseküsimus.
Kolmas ja sama tähtis tähelepanek on naela otsa kuju.
See on löödud täiesti kõveraks, 180 kraadi alla.
Ka siin saab teha ristilöömise kohta järeldusi.
Teada on, et enne risti maasse löömist
naelutas Rooma sõdur või keegi naelaga jalad posti külge.
Kui nael läbistas lõpuks puu,
läks see kõveraks, sest vastas oli kivi.
See räägib nii mõndagi.
Mõned on pakkunud, et ristid võisid olla X-kujulised.
Peetrus näiteks on kirikliku pärimuse kohaselt löödud risti
X-kujulisel ristil pea alaspidi.
Isegi antiikkunstis kujutatakse selliseid riste.
Olemas on vähemalt 33 erineva kujuga risti.
Jehoova tunnistajad ei uskunud, et Jeesus suri tüüpilisel,
T-kujulisel ristil, kuna see oli paganate sümbol,
seega polnud võimalust, et Jeesus löödi T-kujulisele ristile.
Nad arvasid paremaks kutsuda seda postiks,
kus käed on niimoodi üle pea.
Sellises asendis on võimatu posti küljes rippuda.
Vaadake seda joonistust.
Selle tegi 1978. aastal Iisraeli antropoloog Joe Zias.
Tollal arvas ta, et käed kinnitati köitega,
kuna naeltest polnud ühtegi tõendit.
Vaadake, millises asendis ta on.
Soovitan kõigil teha ühe lihtsa anatoomilise katse.
Võtke üks jämedam puulatt
ja proovige panna oma käed sinna taha.
Isegi olümpiasportlased ei ole selleks võimelised,
tavalistest inimestest rääkimata.
See on anatoomiliselt võimatu.
Inimõlg ei ole nii liikuv,
et minna selliselt üle põikpuu.
Ühesõnaga, tõendid näitavad,
et kasutati käelabasse löödavaid naelu, mitte köisi.
Mitte peopesast
vaid käeselja poolt.
Surmamõistetu oli ilmselt näoli maas, kui teda hoiti kinni.
Ta rabeles, proovides põgeneda.
Nõnda siis tuli naelad sisse lüüa.
Üks neist oli Antigonos, viimane hasmonealaste dünastia valitseja.
Üks nael oli tema kätte löödud pealt ja see oli kõver.
20. sajandi esimesel poolel
hakkasid arstid tegema ristilöömisega katseid.
Nad jõudsid ruttu järeldusele,
et T-kujulisel ristipuul kaob teadvus kiiresti,
kuna kehal pole kuhugi toetuda.
Teadvus kaob 20-30 minutiga.
Üsna ruttu pärast seda tuleb surm, kuna hingamine on raskendatud.
Kui teadvus nii kiiresti kaob, pole ristilöömisel mõtet.
Josephuse kohaselt võeti Antigonosel pea maha.
Üks Rooma ajaloolane väidab hilisemas allikas, et ta löödi risti.
Mööda Antigonose lõuga läks ta kaelani ulatuv kirvejälg.
Arvatavasti ta löödi risti, ta kaotas teadvuse
ja kui ta surnukeha alla võeti, raiuti pea maha.
Kandluu põhjal võib järeldada,
et rist oli X-kujuline, mitte T-kujuline.
See on kõige tähtsam asi selle luu juures.
Kahtlen kahel põhjusel, et Jeesuse rist oli X-kujuline.
Esiteks, kõiki Jeesusega seostatud riste kirjeldatakse
kas tavalise ristikujulisena või kreeka T-kujulise ristina.
Kirjeldusi leidub käsikirjades, mis pärinevad 2. saj. lõpust.
Seal esineb kreekakeelne sõna "stauros" ehk "rist".
Teiseks on kompendium, kus on ühendatud T-kujuline rist
ristilöödud Jeesusega, millest tuleb kokku sõna stauros.
Tundub, et risti all mõisteti tavalist või T-kujulist risti.
Kipun arvama, et Jeesuse jalad
löödi püstpuu külge nagu Yehohananilgi.
Ta käed olid väljasirutatuna põikpuul, mida Ta pidi ise kandma.
Võib-olla tuleks kaaluda ka teisi variante ristist.
Olen veendunud, et Jeesus ei surnud X-kujulisel ristil,
kuna siis oleks kõik liigagi hästi klappinud.
X-täht on kreeka täht "chi", Kristuse nime esimene täht.
Nad lihtsalt ei oleks saanud sellest sümbolist mööda vaadata,
sest see oleks olnud täpselt kümnesse.
Kristuse monogramm sai tuntuks hiljem.
Kui Jeesus oleks surnud X-kujulisel ristil,
oleks kristlased selle oma usu sümboliks võtnud.
Niisiis oleme leidnud tänu kandluule ja käelabale uusi tõendeid.
Kui nüüd otsad kokku viia, on minu enda järeldus see,
et antud rist oli X-kujuline.
Oleme Hakeldamas, mida rahvasuus kutsutakse Verepõlluks.
Meie all on koobas, mis avastati juhuslikult 2000. aastal.
Kõige põnevam leid oli luud,
mis ei olnudki pandud surnukirstu nagu oli tavaks.
Lähme koopasse ja te näete.
Räägin seal täpsemalt surnust,
kelle luud olid jäänud kokku kogumata.
Tema surnukeha oli jäetud nišši,
kus see lebas puutumatuna 2000 aastat.
See on tüüpiline 1. sajandi juudi katakomb.
Kui inimene oli alles äsja surnud,
siis ei pandud teda väikesesse arkosooliumi nagu see.
Ta asetati hoopis taolisse.
Nagu näha, on see palju sügavam.
Keha pandi siia pikali.
Aasta hiljem tulid omaksed teisele matusele.
Selleks ajaks olid lahkunust jäänud järele vaid kondid.
Nad kogusid need kokku ja asetasid kirstu.
Mõnel juhul uuristati kirstule ka lahkunu nimi.
Seejärel viidi surnukirst teise arkosooliumi või jäeti algsesse.
Luid korjati kokku aasta pärast surma.
Kuidas saadi kindel olla, et laip on lagunenud?
See on lubjakivi.
Teadupoolest kuivatab lubjakivi orgaanilist ainet väga nobedasti.
Siiski,
kui Shimon Gibson tuli alla siia koopasse,
leidis ta siit ukse,
mis seisis selle arkosooliumi ees.
Kivi võeti ettevaatlikult eest ja nähtavale tuli midagi uskumatut.
Seal oli laip, mis oli ikka veel surilinasse mähitud.
Kui see eemaldati,
tuli selle seest välja peanahka!
Pealael oli säilinud suur tükk nahka.
Surilinagi rippus veel selle küljes.
Peanahk eemaldati koos juustega ja saadeti laborisse analüüsimiseks.
Üllatus kasvas veelgi, kui selgus,
et kadunuke oli surnud Hanseni tõve kätte,
mida tuntakse pidalitõvena.
Mis on selles erilist?
Osa skeptikuid on väitnud,
et Lähis-Idas ja Iisraelis ei olnud Jeesuse ajal pidalitõbe.
Saadud meditsiiniline tõestusmaterjal Jeesuse ajast lükkab väite ümber.
See seletab, miks luid arkosooliumis ei olnud aasta pärast kokku kogutud.
Arkosooliumis sai hapnik otsa, mistõttu laip ei lagunenud täielikult.
Järele oli jäänud osa peanahast, mis võimaldas kudesid uurida.
Surnumere kirjarullid on muistsed juudi käsikirjad.
Need leiti Qumranist, mis asub Surnumere loodekaldal.
Esimesed käsikirjad avastati 1940. ja 1950. aastate vahetusel.
Kõik eeldasid, et seal mainitakse Jeesust,
Ristija Johannest või Paulust.
Enamik käsikirju oli kirja pandud enne kristluse sündi,
enne Ristija Johannest, Jeesust ja Paulust.
Seepärast polegi neid isikuid Surnumere kirjarullides mainitud.
Minult küsitakse päris tihti,
kas käsikirjad on kristluses asjakohased.
Vastan, et Johannes ja Jeesus ei teadnud, et nad on kristlased.
Nad olid juudid.
Nad sündisid, elasid, kuulutasid Jumalat ja surid juutidena.
Jeesuse ja Johannese jaoks oli tähtis see,
mis teise templi aegsetele juutidelegi.
Mu ülesandeks on säilitada füüsilisi objekte.
Raamatu pühamu ehitati käsikirjade füüsiliseks säilitamiseks.
Hoonel ei ole varem muud funktsiooni olnud.
See võrratu ehitis pühitseti sisse 20. aprillil 1965. aastal.
Arhitektideks olid Armand Bartos ja Frederick Kiesler.
See on ainulaadne, rajatud esimese seitsme Surnumere kirjarulli jaoks,
mille avastasid beduiinid 1947. aastal Koopast 1.
Käsikirjade säilitamiseks on kohandatud nii mõndagi.
Peasaali valgustus on täielikult välja vahetatud.
Kasutusel on uusim LED-tehnoloogia,
mille abil saab ruumi jaheda valguse.
Valgust on vaja käsikirjade lugemiseks,
samas on valgus vanade käsikirjade suurim vaenlane.
Muuseumi vitriinid on samuti välja vahetatud.
Uued kujundas ja valmistas üks Milano firma.
Pärast käsikirjade vitriine
paluti samal firmal teha vitriin ka Mona Lisale.
Kui nad said hakkama esimesega,
siis küllap saavad nad hakkama ka teisega.
Käsikirjad on külastajatele aasta ringi vaatamiseks.
Muude osakondade näitused
lähevad aga ülejäänud aastaks nii-öelda puhkusele.
Mu selja taga on koopad,
kust on leitud enamik Surnumere kirjarulle.
Siit platoolt vasakule jäävad varemed,
kus arvatakse olevat kunagine esseenide keskne asula.
Esseenid olid umbes 4000-liikmeline usulahk
Josephuse ja muude varajaste allikate järgi.
Esseenide elu ja põhimõtete mõistmiseks
tuleb vaadata nende reeglistikku ehk "serekit".
See leiti Qumrani Koopast 1 ja sai nimeks Kogukonna Reeglistik.
Selle fragmente oli ka Koobastes 4 ja 5.
8. veerg on tähelepanuväärne.
Seal tsiteeritakse Jesaja 40:3.
Uues Testamendis kasutab Ristija Johannes seda salmi enda kohta.
"Valmistage kõrbes Issanda teed."
Esseenid võtsid seda ilmselt sõna-sõnalt.
Nad arvasid, et nemad on hüüdja hääl kõrbes
ja sinna nad läksidki, et Issandale teed valmistada.
Seepärast nad vist siin olidki.
Siit leidsimegi teksti kõrbes olemisest.
Nad tulid Issandale teed valmistama.
Selleks nad uurisid ja järgisid Moosese Seadust.
8. veerus tsiteerivad esseenid Jesaja 40:3
ja kutsuvad end "usutee" liikmeteks.
Kas tuleb tuttav ette?
Apostlite tegude raamatus on "usuteeks" algkristlik liikumine.
Väljastpooltki nimetati neid nii.
See oli enne, kui neid hakati Antiookias kristlasteks kutsuma.
Sellest Qumrani koopast on leitud midagi imelist -
arameakeelsed tekstid.
Üks neist on 246. dokument.
See on kõigest väike nahatükk.
Kaks veergu teksti, mõlemas veerus 9 rida.
Tekstis kirjeldatakse nelja asja.
See tundub olevat nägemuse või unenäo tõlgendus.
Autor kirjeldab, mida ta nägi.
Keegi tuleb keset sõdu ja vägivalda, kui rahvas tõuseb rahva vastu.
Tuleb keegi, keda kutsutakse Jumala Pojaks, Kõigekõrgema Pojaks,
kes saab suureks ja Ta valitseb igavesti.
Maarja kuulis neidsamu sõnu, mis olid tema ajal teada-tuntud.
See on oluline selleks, et mõista ingli sõnumit.
Sellest sai alguse meie mõistes messialik ajastu.
Tõlge: Karin Reisko