De två stenarna under mina fötter är viktiga -
eftersom de ger en ostörd lokal. De är intakta sedan antiken.
Vi ska flytta den stora stenen.
För första gången på 2000 år ser någon vad som finns därunder.
ARKEOLOGIN OCH JESUS
Vi använder den mest utvecklade geofysiska forskningen.
Studerandena behöver inte slösa bort sin tid.
Vi har två tekniker: radar.
Den går ner på 1,5 meters djup och kan identifiera -
arkeologiska skikt under ytan.
Om där finns något får studerandena gräva.
Den andra tekniken går ned på 20-30 meters djup.
Från kullens krön ända ner till den antika grunden.
Den tekniken är elektrisk resistivitetstomografi.
En sorts röntgen av marken.
Den identifierar artefakter under ytan.
Den används även då man letar gas och olja.
Det goda är att den kan identifiera och färgkoda glas och metall, -
bränd keramik eller sten -
beroende på hur det reagerar på den elektriska signalen.
Mjukvaran skriver ut en rapport och så börjar vi gräva enligt den.
Det här gör arkeologin modern och sparar också en massa tid.
Utgrävningen består av fyra huvudfaser.
Man tänker ofta bara på det vi gör just nu, själva utgrävningen.
Vi börjar med att söka tillstånd och samla pengar.
Vi tränar team. Det kan ta flera år innan vi börjar gräva.
Jag startade projektet här i Huckok (Huqoq) -
eftersom jag forskat mycket i antika synagogor de senaste årtiondena.
Särskilt de så kallade galileiska synagogorna.
Det bästa exemplet är den kända synagogan i Kapernaum -
som ligger ca 3 km härifrån.
Namnet Huckok är mycket gammalt och nämns i Bibeln.
Det nämns då Ashers och Naftalis bosättningar beskrivs.
Här har alltså funnits bosättning under olika historiska eror.
Sedan börjar utgrävningen.
Här i Khirbet el-Maqatir gräver vi 3 veckor på sommaren, 2 på vintern.
Orsaken till att vi kom hit var problematiken kring Ai.
Bakom mig finns en kulle vid namn Et-Tel.
Det kopplas samman med Abrahams Ai.
Utgrävningarna under 60-talet stödde inte Bibelns berättelse.
Vi ville undersöka saken närmare.
Förundersökningen ledde oss till Khirbet el-Maqatir.
Vi började gräva här år 1995.
Enligt museiverket är vi nu Israels största utgrävning.
Kl 5 på morgonen är det ljust nog att börja gräva.
Vi gräver tills den härliga fältfrukosten.
Så gräver vi till ca kl 12.
Det är inte p.g.a. hettan, vilket många tror.
Vi slutar gräva eftersom det blir blåsigt här vid 11.
Kl 12 är vinden så stark att inte presenningarna hålls på plats.
Det blir farligt. Vi gräver i rutor.
Arkeologiska rutor är 6 x 6 meter.
Ibland lämnar vi kvar kanter mot norr och öster -
beroende på vad vi gräver.
Vissa tror att de en meter höga kanterna vid rutorna -
är för att vi ska kunna gå där. Det är de inte.
För oss är de referenspunkter.
Allt vi gör mäts i förhållande till referenspunkterna.
I en ruta kan finnas 4-8 personer som jobbar med den rutansvariga.
Låt oss säga att vi gräver fram ett mynt.
Det är väldigt viktigt att vi kan placera det i referensramen.
Både vertikalt och horisontellt.
Efteråt försvinner referenspunkterna.
Då man hittar något och dokumenterar fyndplatsen -
är det viktigaste att veta på vilken nivå det låg.
Tel Burna ligger mellan Tel es-Saf alltså Gat som är -
kopplat till filisteiska Gat och Lakish som var den viktigaste -
judeiska staden under järnåldern här.
En professionell lantmätare kommer i början av -
säsongen och ger oss en fast punkt för höjden.
Varje dag mäter vi höjden med ett instrument.
Vi mäter med en måttstock.
Vi jämför fyndplatsens läge med den fasta punkten.
Vi är i Nasaret, Jesu hemby.
Bakom mig finns ett hus som kanske var Jesu hem.
Ur arkeologisk synvinkel är det betydelsefullt eftersom det -
ger oss mer information om hur man bodde i Nasaret.
Andra utgrävningar, vissa bara något kvarter ifrån, -
antyder att människorna i Nasaret inte var fattiga.
Jag ska förevisa huset för er.
Det är från det första århundradet. Det upptäcktes 2009.
Det var en stor överraskning. Det är en husgrund -
i det område där Jesus bodde.
Vi hade tänkt oss att Nasaret var en fattig by -
under Jesu tid. Några hus som försvunnit. En okänd by.
Då man fann huset överraskades man av att det var stadigt, välbyggt -
rätt förmöget och med två våningar.
Det innebär att det varit ett rätt förmöget hem.
Man fann tre objekt här. Två kärl.
Kärlen är tillverkade av sten.
Det innebär att de som bott här varit judar -
eftersom de ätit enligt kosherlagarna.
Det andra vi fann var en oljelampa från templet i Jerusalem.
Vi tror att familjen varit judisk -
och besökt tempelhögtiderna årligen.
Familjen reste dit och hämtade med sig en lampa -
som ett ljus för huset.
Templet i Jerusalem gav ljus och välsignelse till hemmet.
Vi kom precis ur Hesekiels tunnel som byggdes under 700-talet f.Kr.
Man ville trygga vattentillgången under belägring.
Tunneln var en verklig teknisk bragd på över 500 meter.
Man grävde i båda ändor och möttes på mitten.
Men vi visste inte var Siloadammen fanns under Jesu tid.
Platsen där vi står upptäcktes för bara några år sedan.
Här syns de ursprungliga trappstegen.
Här finns några nutida steg av säkerhetsskäl.
Men här är alltså den ursprungliga Siloadammen.
Man gick ned här. Jag står på bottnen.
Vi kan inte gå längre hitåt eftersom det är privat mark.
En dag får vi kanske gräva där. Vi har nu grävt ut ca en tredjedel.
Siloadammen upptäcktes i oktober 2004.
Då började vi gräva. Före det fanns här en gata -
ända till hörnet där. Här var ett rörarbete.
Man ser det svarta röret. Arbetarna stötte i 2000 år gammal sten.
Vi grävde fram trapporna.
Här var ett annat hörn. Vi tror att vi fann Siloadammen.
I denna ruta gör vi provgrävningar.
Vi vill se vad som finns invid cisternen som -
är urgammal men som använts ända tills våra dagar.
Vi är intresserade av kopplingen mellan cisternen och synagogan.
Vi jobbar i huvudsak med en liten hacka i denna ruta.
Vi drar den vågrätt över jordytan.
Vi svingar hackan och låter dess egen tyngd -
söka sig bakåt.
Man får en rätt jämn yta då man gör det.
Vi vill inte få alltför stora ansamlingar av jord -
så vi använder mycket tid till att sopa och tömma jord.
Om vi upptäcker någon form av avvikande färg i jorden -
så byter vi till en spatel som vi för över ytan i 45 graders vinkel.
Vi sveper över jorden för att kunna se bättre.
Då vi gräver vill vi se till -
att vi gräver på samma nivå vågrätt, var än vi gräver.
Vi gräver inte djupare på ett visst ställe -
om vi inte vet att det är frågan om samma skikt.
Om vi börjar gräva djupare och göra små gropar och hål -
så kanske vi blandar ihop tidigare och senare material.
Det förstör utgrävningen.
Vi strävar efter att gräva fram en och samma period.
Vi vill hålla utgrävningen ren och gräver därför jämnt vågrätt.
Mellan rutorna finns en en meter hög avbalkning av jord.
I detta fall fann vi en kullerstensyta.
Vi plockade bort de flesta stenarna av säkerhetsskäl.
Vissa sitter djupt, vi får inte ut dem.
Precis under fanns en askgrop.
Här ser man olika skikt av aska.
Vi har räknat till fem skikt.
Här finns grå aska och svart aska.
Så lite brungrå materia här.
Sedan denna gula sand som omgav hela övre askskiktet.
Så ännu ett skikt med svart aska.
Vi är på norra sidan av synagogan. Högt ovanför dess nivå.
Vi håller på och gräver från dagens markyta -
ned mot den ursprungliga synagogan.
Vi kommer att passera en medeltida golvnivå.
Vi är ännu inte där. Rutan övervakas av Jocelyn Burney.
Vi började vid markytan ca 1,5 ovanför.
Vi gräver igenom lätt utfyllnadsjord.
Vi hoppas nå medeltidsnivån ännu i dag.
Här är markytan där vi startade. Här syns stenar.
Delar av den nutida väggen vi först grävde ut.
Den tar slut här efter grunden. Här finns inte mycket.
Utfyllnadsjord som vi gräver igenom till den medeltida byggnaden.
Det finns särskilda typer av artefakter, fynd -
vi gräver upp som kan kopplas till byggnader.
De hjälper oss datera.
Hur daterar vi våra fynd? Innan vi besvarar frågan -
måste det vi använder för att datera -
passa en av två kategorier.
Det måste bära sitt eget årtal -
eller så måste det vara ett extremt vanligt arkeologiskt fynd.
Mynt bär på egna årtal.
Kategorierna har för- och nackdelar.
Jag ska inte gå in närmare på det, men som exempel: -
Myntens fördel är det präglade årtalet.
Men de har också många nackdelar. En sådan -
är att många mynt vi hittar är så slitna -
att årtalet inte kan läsas. De hjälper inte.
En annan nackdel som särskilt arkeologer verkar glömma -
är att antika mynt var i omlopp länge efter att de präglats.
Tills för några år sedan tillät inte myndigheterna -
metalldetektorer på utgrävningar. Det gav oss ett underläge -
i förhållande till plundrare och vandaler.
Problemet är detsamma i hela Mellanöstern.
De hade metalldetektorer, inte vi.
För fem år sedan ändrade myndigheterna sin linje.
Detektorerna blev tillåtna. Vi har sådana på utgrävningarna -
dagligen som går igenom rutorna och jordhögarna.
Var femtonde minut hittar vi ett mynt.
Vi passerar strax gränsen på 1000 hittade mynt.
Detektorerna hittar inte bara mynt, även annat.
Vi hittar äldre saker: bronsmedaljer, verktyg, -
tänger, pincetter, sminkaccessoarer.
Även om staden var en typisk stad från andra tempelperioden -
med rituell renhet så använde kvinnorna smink.
Vi hittar accessoarerna och även smycken.
Detektorn ger utslag.
Jag ser det. Det här kallar vi ett bandmynt.
Det är skuret. Det är kvadratiskt där.
Det är inte helt runt.
De hade ett helt band av dessa, vi kallar dem bandmynt.
Troligen från hasmoneertiden under det första århundradet.
Ett av ca 1000 mynt i Khirbet el-Maqatir -
som hjälper oss pussla ihop platsens historia.
Då vi hittar en krukskärva identifierar vi den omedelbart.
I en ruta kan det finnas allt från 3 till 30 lokaler.
Varje lokal har sina skärvfyndigheter.
Varje lokal kan dateras till en viss tidsperiod.
Det går att säga var de ligger kronologiskt.
Vi läser av medan vi gräver, varje dag.
Då vet de rutansvariga -
i vilken slags kronologisk terräng de jobbar.
Det här är en fantastisk utgrävning på det sättet.
Så mycket keramik. Keramikhimlen.
För tre år sedan hittade vi två skarabéer -
precis ovanför urberget.
En av skarabéerna var från hyksostiden, mellanbronsålder III.
Den hjälpte oss datera fästningens grund.
En annan skarabé kunde vi datera till Egyptens 18:e dynasti -
under Amenhotep eller Thutmosis III.
Det var viktigt då det var fästningens förstörelsenivå.
De två stenarna under mina fötter är viktiga -
eftersom de ger en förseglad lokal.
Få platser kan med säkerhet sägas vara orörda sedan antiken.
Vi ska flytta på den stora stenen.
Kan ni hjälpa? Vi välter stenen.
Vi försöker få den på denna sten och knuffar den sedan -
in i din ruta. Då kommer vi åt marken under.
Det är första gången på 2000 år som någon tittar under stenen.
Jag ser genast keramik. Kan du ta den i hålet för analys?
Den ser ut som en äldre period än ovan.
Vi börjar gräva om en liten stund.
Det här är grundarbete. Här är ett ben.
Kan du ge mig en påse?
Doktor Peterson kommer att separera benet.
Det kan vara ett människoben.
Vi måste låta analysera det.
Vi kommer att skrapa bort ungefär en centimeter i taget.
Det här är grundläggande stratigrafi.
Handtaget tyder på att det inte är från revolutionen på 1:a seklet.
Det ser mer välgjort ut än så.
Jag skulle säga att det är hellenistiskt.
Om vi hittar handtaget fäst i krukan kan vi vara säkra.
Doktor Peterson, får vi se på skarabén?
Här är skarabén som grävdes fram för en timme sedan -
under ledning av doktor Brian Peterson, professor i GT -
vid Lee University. Alla tre skarabéer fanns på samma område.
Det är kalksten. Vi måste vara varsamma.
Vi tar den till vår konservator.
Hon kan göra en kopia. Det är en dyngbagge.
Egyptierna trodde att dyngbaggarna rullade solen över himlen.
Doktor Peterson, kan du säga vad vi ser på baksidan?
Vi har något som ser ut -
att vara en kartusch tillhörande Thutmosis III eller Amenhotep II.
Det stöder vår teori att detta är Ai från sent 1400-tal f.Kr.
Häpnadsväckande.
ARKEOLOGIN OCH JESUS
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7